דברי הכנסת
כב / מושב שני / ישיבה קנ"ח /
א'–ג' באדר ב' התשפ"ד / 11–13 במרץ 2024 / 22
חוברת כ"ב
ישיבה קנ"ח

הישיבה המאה-וחמישים-ושמונה של הכנסת העשרים-וחמש
יום שני, א' באדר ב' התשפ"ד (11 במרץ 2024)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:00

תוכן העניינים
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
מזכיר הכנסת דן מרזוק:
הצעות סיעות יש עתיד והעבודה להביע אי-אמון בממשלה בשל:
1. הממשלה הכושלת מקום המדינה שמובילה אותנו למשבר כלכלי עם סדר עדיפויות פוליטי;
2. אחריותו האישית של ראש הממשלה לאסון מירון, שבו קופחו חייהם של 45 אנשים
יאיר לפיד (יש עתיד):
השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:
גלעד קריב (העבודה):
השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:
נעמה לזימי (העבודה):
נאור שירי (יש עתיד):
יבגני סובה (ישראל ביתנו):
ואליד אלהואשלה (רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת):
יוסף עטאונה (חד"ש-תע"ל):
אפרת רייטן מרום (העבודה):
הצעת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצווים
ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):
דבי ביטון (יש עתיד):
מירב בן ארי (יש עתיד):
רון כץ (יש עתיד):
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
חמד עמאר (ישראל ביתנו):
מיכל שיר סגמן (יש עתיד):
ולדימיר בליאק (יש עתיד):
גלעד קריב (העבודה):
מאיר כהן (יש עתיד):
טטיאנה מזרסקי (יש עתיד):
אלעזר שטרן (יש עתיד):
עמית הלוי (הליכוד):
חנוך דב מלביצקי (הליכוד):
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
הצעת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצווים
עידן רול (יש עתיד):
מיקי לוי (יש עתיד):
שרון ניר (ישראל ביתנו):
נאור שירי (יש עתיד):
מירב כהן (יש עתיד):
עופר כסיף (חד"ש-תע"ל):
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
סגנית מזכיר הכנסת ראדה חסייסי:
הצעת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצווים
יסמין פרידמן (יש עתיד):
יוראי להב הרצנו (יש עתיד):
מטי צרפתי הרכבי (יש עתיד):
עודד פורר (ישראל ביתנו):
טלי גוטליב (הליכוד):
עאידה תומא סלימאן (חד"ש-תע"ל):
ירון לוי (יש עתיד):
אריאל קלנר (הליכוד):
משה טור פז (יש עתיד):
יואב סגלוביץ' (יש עתיד):
בועז טופורובסקי (יש עתיד):
ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):
הצעת חוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024
ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון):
עודד פורר (ישראל ביתנו):
יצחק פינדרוס (יהדות התורה):
צבי ידידיה סוכות (הציונות הדתית):
הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024
צביקה פוגל (יו"ר הוועדה לביטחון לאומי):
הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגברת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע), התשפ"ד–2024
שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:
מיכל מרים וולדיגר (הציונות הדתית):
מירב בן ארי (יש עתיד):
טלי גוטליב (הליכוד):
אופיר כץ (הליכוד):
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
מזכיר הכנסת דן מרזוק:
הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024
שר הפנים משה ארבל:
ינון אזולאי (ש"ס):
שר הפנים משה ארבל:
הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024
שר הפנים משה ארבל:
הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024
שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:
ינון אזולאי (ש"ס):
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
הודעת ועדת הכנסת
אופיר כץ (יו"ר ועדת הכנסת):

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת  
 
היו"ר ארז מלול: 

שלום לכולם. היום יום שני, ראש חודש – א' באדר ב' התשפ"ד, 11 במרץ 2024. אני פותח את ישיבת המליאה. 

הנושא הראשון על סדר-היום – הצעות להביע אי-אמון בממשלה. לפני כן – הודעה למזכיר הכנסת. חברים, התחלנו את הישיבה. 

מזכיר הכנסת דן מרזוק: 

ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –

לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/4388/25 וכלה בהצעת חוק פ/4410/25: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון – זכאות תג נכה לצמיתות), התשפ"ד–2024, מאת חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין; הצעת חוק שירותי תשלום (תיקון – דיווח על ניצול כלכלי של אזרח ותיק או חסר ישע), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, אביגדור ליברמן, עודד פורר, שרון ניר, יוליה מלינובסקי וחמד עמאר; הצעת חוק קביעת דרגת הקדימות לקבלת ילד למעון או למשפחתון בהתחשב בשירות מילואים, התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת יצחק קרויזר; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון – בדיקת פוליגרף למשתתפים בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת אוהד טל, דן אילוז, לימור סון הר מלך, שלום דנינו ובועז ביסמוט; הצעת חוק הארכת תקופות ודחיית מועדים (הוראת שעה – חרבות ברזל) (הליכי מס ומענקי סיוע) (תיקון – הפקדות משרת מילואים), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת אושר שקלים; הצעת חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון – הגנה על בן זוג של חייל מילואים), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת שרון ניר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי וחמד עמאר; הצעת חוק הנחה בדמי נסיעה בתחבורה ציבורית לעובדי בתי החולים הציבוריים הכלליים (תיקוני חקיקה), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון בריא בסיסיים), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת יסמין פרידמן ויונתן מישרקי; הצעת חוק צמצום פערי שכר מגדריים (תיקוני חקיקה), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, אחמד טיבי, יוסף עטאונה, עופר כסיף, גלעד קריב, אימאן ח'טיב יאסין ומטי צרפתי הרכבי; הצעת חוק קידום התחרות בענף המזון (תיקון – איסור העלאת מחירים של מוצרי מזון בתקופת חירום), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת יונתן מישרקי; הצעת חוק איסור העברת כספים לרשות תומכת טרור (תיקוני חקיקה), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת צבי ידידיה סוכות, דן אילוז, ששון ששי גואטה, קטי קטרין שטרית, ניסים ואטורי, אריאל קלנר, יצחק קרויזר, עמית הלוי, אליהו ברוכי, חוה אתי עטייה, חנוך דב מלביצקי, משה פסל ולימור סון הר מלך; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הגברת השקיפות לגבי רמת הריביות בשוק האשראי), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת יונתן מישרקי; הצעת חוק שכר לחיילים בשירות סדיר, התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת שרון ניר, אביגדור ליברמן, עודד פורר, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי וחמד עמאר; הצעת חוק המים (תיקון – מניעת זיהום מים במוקדי זיהום אפשריים בשגרה ובחירום), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, אריאל קלנר, ששון ששי גואטה ואושר שקלים; הצעת חוק קדימות בתור לחיילים, התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת משה פסל; הצעת חוק עידוד מעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וקהילתית (תיקון – הכרה בהתנדבות למען המפונים והחטופים), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת יצחק קרויזר, ולדימיר בליאק וגלעד קריב; הצעת חוק צוותי התערבות במשבר, התשפ"ד–2024, מאת חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – הקלות בתנאי קבלה ללוחמים ולמשרתי מילואים), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת חנוך דב מלביצקי; הצעת חוק התחשבנות בין בתי חולים לקופות חולים לשנים 2021 עד 2025 (התחשבנות בעד שירותי בריאות בבתי חולים ציבוריים כלליים) (תיקון – מועד התשלום לבית חולים ציבורי כללי עצמאי), התשפ"ד–2024, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון – קבלן שירות בתחום הסיעוד), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת אליהו רביבו; הצעת חוק המשטרה (סמכויות), התשפ"ד–2024, מאת חבר הכנסת יצחק קרויזר; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – החמרת הענישה בעבירות של הסעה, הלנה והעסקה שלא כדין של שוהים בלתי חוקיים), התשפ"ד–2024, מאת חברי הכנסת יבגני סובה, אביגדור ליברמן, עודד פורר, שרון ניר וחמד עמאר; הצעת חוק גיל פרישה (הורה שילדו נפטר) (הוראת שעה) (תיקון – הפיכת הוראת שעה להוראה קבועה), התשפ"ד–2024, מאת חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024. 

לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק הקמת מאגר מידע גנטי של כלבים, התשפ"ד–2024, של חברי הכנסת נאור שירי, אלי דלל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי קברות צבאיים (תיקון מס' 5) (קבורת סוהרים וכבאים), התשפ"ד–2024, של חברי הכנסת מירב בן ארי וצביקה פוגל. 

כמו כן הונח על שולחן הכנסת הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לממשלת הרפובליקה של בולגריה בדבר שיתוף פעולה בתחום המים. 

עוד הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון בהצעתם של חברי הכנסת דני אילוז, משה טור פז ואוהד טל בנושא: הצדעה לפעילים פרו-ישראלים בקמפוסים בעולם. תודה. 

היו"ר ארז מלול: 

תודה למזכיר. 

הצעות סיעות יש עתיד והעבודה להביע אי-אמון בממשלה בשל: 
1. הממשלה הכושלת מקום המדינה שמובילה אותנו למשבר כלכלי עם סדר עדיפויות פוליטי; 
2. אחריותו האישית של ראש הממשלה לאסון מירון, שבו קופחו חייהם של 45 אנשים  

היו"ר ארז מלול: 

כאמור, הנושא הראשון על סדר-היום – הצעות להביע אי-אמון בממשלה. אני מזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד, ראש האופוזיציה, לנמק את ההצעה מטעם סיעת יש עתיד. עד עשר דקות לרשותך. 

יאיר לפיד (יש עתיד): 

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני יותר מעשר שנים, כשהגענו הנה בפעם הראשונה, הייתה לנו שאלה: איפה הכסף? איפה הכסף של מעמד הביניים הישראלי? לאן הוא נעלם? מי לקח אותו? למה הוא משמש? דווקא על השאלה הזו יש לנו היום תשובה – אנחנו רואים אותו בתקציב. אז אני רוצה להוסיף אות אחת לשאלה שלי – אני רוצה להוסיף את האות מ"ם: מאיפה הכסף? מאיפה אתם מביאים את הכסף לכל מה שאתם מוציאים? 

כשאתם העברתם אתמול בממשלה – במשאל טלפוני, אפילו לא טרחתם לכנס ישיבה – כשהעברתם עשרות מיליוני שקלים להזיות האנטי-יהודיות של אבי מעוז, מאיפה הבאתם את הכסף הזה? מה המקור שלו? כשבזמן מלחמה אתם מעלים את תקציבי הישיבות לשיא של כל הזמנים, את תקציב האברכים לשיא של כל הזמנים, מאיפה אתם מביאים את הכסף? כשאתם מפירים את כל ההבטחות, את כל השבועות החגיגיות שנשבעתם אחרי 7 באוקטובר, את כל מה שאמרתם בחמש הדקות שהרגשתם באמת אשמים, ובמקום זה אתם מעבירים מיליארדים בכספים קואליציוניים, מאיפה אתם לוקחים אותם? מאיפה הכסף? כשאתם מעלים את תקציב המשרד המיותר של אורית סטרוק ל-331 מיליון שקל, מאיפה הכסף? כשאתם מעלים את תקציב המשרד המיותר למורשת ל-101 מיליון שקלים ואת המשרד המיותר לירושלים ל-279 מיליון שקלים, מאיפה זה בא? כשאתם מקפיצים את תקציב המשרד לשיתוף פעולה אזורי של דודי אמסלם, שיושב פה, ל-38 מיליון שקל – למרות שאני יודע ואתם יודעים שהמשרד הזה לא משתף פעולה עם אף אזור חוץ מאזורים מסוימים במרכז הליכוד – מאיפה אתם לוקחים את הכסף הזה? 

ולזה יש רק תשובה אחת: מאנשים עובדים. אתם לוקחים את הכסף הזה מאנשים שקמים בבוקר, עושים קפה, ויוצאים לעבודה, ועובדים קשה, ועובדים הרבה שעות, ונלחמים על כל אגורה, וחוסכים כל אגורה, וחושבים פעמיים על כל אגורה שהם מוציאים. האנשים האלה משלמים מיסים, כי הם חושבים שהכסף הזה יצא על החינוך של הילדים שלהם ועל בתי חולים טובים ועל אפודים קרמיים וברכיות לילדים שלהם שהם לוחמים בצה"ל. 

היום בערב אתם מביאים הנה חוק שמעלה את המע"מ, מעלה את כל המוצרים הבסיסיים, מעלה את יוקר המחיה של האנשים האלה בדיוק. משם הכסף, מהם – מהמקרר שלהם, מהמכונית שהם לא יחליפו, מהחוג של הילד שלהם שיעלה יותר, מעוד שחיקה של המשכורת שלהם. אתם באים, לוקחים את הכסף שלהם ומבזבזים אותו בלי חשבון ובלי מצפון ובלי למצמץ. אתם לא שואלים מאיפה הכסף, כי לכם לא אכפת מהם. הם לא מעניינים אתכם. מבחינתכם, הם, מעמד הביניים הישראלי, שם רק למטרה אחת – כדי שיהיה לכם את מי לסחוט ויהיה לכם על חשבון מי לחיות. 

זה לא הולך להימשך. זה לא יכול להימשך. אתם תלכו הביתה, ותהיה פה ממשלה טובה שאכפת לה מאזרחי ישראל, שמכבדת אנשים עובדים, שלפני שהיא מוציאה את הכסף היא שואלת ברצינות מאיפה הכסף הזה מגיע.

אני קורא לכנסת ישראל להצביע אי-אמון בממשלה, ששודדת את כספו של מעמד הביניים הישראלי. תודה רבה. 

היו"ר ארז מלול: 

תודה רבה. ישיב על ההצעה השר דוד אמסלם, בשם שר האוצר בצלאל סמוטריץ', בבקשה. 

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם: 

אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את לפיד כדרכו בקודש מסית ומדיח, כרגיל. הוא חושב שגם הסיסמאות האלה כל הזמן יעבדו – מאיפה הכסף. אני רוצה לומר – איך אמר לפיד? הכסף מהאנשים שעובדים. תתפלא, גם במחנה הלאומי עובדים ומשלמים מיסים. זה לא כסף שלך שהבאת מהבית, אתה והחבורה שלך מקפה דובנוב. לרוב מי שעובד קשה, קם בבוקר, זה האנשים מהמחנה הלאומי, שיוצאים, שותים את הקפה והולכים לעבודה במפעלים. תבין, אתה, יש לך איזו אדנות על הכסף. זה פעם עבד לך בבחירות, בגלל שזה עזר להסתה שלך, ואתה ממשיך כרגיל. 

אז בוא, אני אספר לך. אנחנו הגשנו תקציב בשנה שעברה, עוד לפני המלחמה, תקציב 2023–2024, תקציב מאוזן, תקציב טוב למדינת ישראל. ואני רוצה לספר לך עוד דבר – אנחנו לא הקמנו את המשרד לשיתוף פעולה אזורי. אתה היית ראש הממשלה, עיסאווי פריג' היה השר, והיה טוב לך, מצוין. שיתף פעולה עם כל האזור, אמרת? עם מרכז הליכוד? לא יודע איך המשרד לשיתוף פעולה אזורי יכול לשתף פעולה עם מרכז הליכוד, אבל כהרגלך בקודש אתה רק מכפיש, וגם בטיפשות. עיסאווי פריג', חבר שלך, שהחזיק אותך כראש ממשלה. אתה נתת למנסור עבאס 50 מיליארד שקל שיחזיק אותך כראש ממשלה. 

מירב בן ארי (יש עתיד): 

די כבר עם השקר הזה. יאללה, לא נמאס לך לשקר?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם: 

אבל ליהודים? לחרדים? לעולם התורה? מוציא אתכם מדעתכם. 

יסמין פרידמן (יש עתיד): 

שקרן. אתה פשוט משקר. שקרן עלוב. 

גלעד קריב (העבודה): 

– – – 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אתם מבינים איך זה עובד?

קריאה:   

– – – את השקר הזה. אתה לא מתבייש – – –

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אתה מבין? אני אמרתי לך, מר לפיד, אתה אחד הצבועים הגדולים פה, הכי צבועים. אני לא אומר לך – אז לא אמרתי לך לסגור את המשרד לשיתוף פעולה אזורי. היו לך יותר מ-30 שרים על קואליציה של 56. אתה הבאת את כל הנורבגים, לא אנחנו.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

מה אתה אומר? 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אבל אנחנו שתקנו אז, וגם אמרנו לכם – – –

מירב בן ארי (יש עתיד):   

מה זה שתקת? קראת להם פועלים תאילנדים. אתה שותק? קראת להם פועלים תאילנדים, לחברי כנסת. בושה וחרפה – – –

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אבל את הבדיחה של הנורבגים אתה אמרת, אבל אתה לא הבנת שבצד אחד אתה עושה את העבירות, ואחרי זה בעצם אתה מתחיל להטיף לאחרים.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

איזה עבירות? למה, נורבגי זה עבירה? למה, נורבגי זה עבירה?

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אמרתי – – –

מירב בן ארי (יש עתיד):   

יש לכם ח"כים נורבגים. יש לך.

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

כרגיל, את מפריעה כל הזמן.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

אני אפריע כמה שאני רוצה, אני לא שואלת אותך אם להפריע. יש יושב-ראש, ואם יש לו בעיה, הוא יעיר לי. אתה לא תעיר לי, האחריות היא שלו.

היו"ר ארז מלול:   

מירב, מירב – אז הינה, אני לוקח את האחריות ואני מעיר לך. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

תודה, ושלא יעיר לי גם.

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אני רוצה להעיר לך. את יכולה להמשיך לצרוח, אבל אני מעיר לך. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

אני לא צורחת. 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

דרך אגב, את לא מדברת, את צורחת כל הזמן. זה מה שאת עושה כל הזמן. 

היו"ר ארז מלול:   

את לא חייבת לענות.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

ואתה, מה זה, שיעור של חנה בבלי על הדוכן.

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אבל המשרד לירושלים היה לכם. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

עוד לא ראיתי דבר כזה. 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

לכן, טלו קורה מבין עיניכם. אל תהיו צבועים. אנחנו הבאנו תקציב, ומביאים עכשיו תקציב מקוצץ. התקציב הזה עבר מזמן. אנחנו מקצצים בכספים הקואליציוניים. דרך אגב, מבחינתי אין דבר כזה כסף קואליציוני. תלמידים חרדים – אני יודע שזה הורג אותך, לפיד, אבל הם צריכים לקבל תקציב בדיוק כמו הילדים שלך – –

גלעד קריב (העבודה):   

– – –

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

– – לא פחות. היום הם לא מתוקצבים, אפילו לא 70%.

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת גלעד קריב. 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אבל מה זה משנה? אם אתה יכול להסית נגד יהודים חרדים, למה לא? הרי ממה אתה מתפרנס? בוא תספר לי מה אתה עשית פה בכלל.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

למה מה אתה עשית?

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

תספר לי איזה החלטה קיבלת, איזה חוק העברת.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

איזה חוק אתה העברת?

היו"ר ארז מלול:   

חברת הכנסת מירב בן ארי, את בקריאה ראשונה. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

אני לא בקריאה ראשונה. 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

לכן אני מציע לך, שנה סגנון. עכשיו היא תגיד לך – – –

מירב בן ארי (יש עתיד):   

– – –

היו"ר ארז מלול:   

רגע, את מלמדת – – –

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

כן, עכשיו היא מלמדת גם אותך. כרגיל, היא מפריעה גם לי ומפריעה גם לך. כרגיל.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

מי שואל אותך? 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אף אחד לא שואל אותי. אני מכיר את הסגנון שלך, הכול בסדר. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

לא, והסגנון שלך – – –

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

הכול בסדר. אם רק הייתי מדבר ככה אצל מיקי לוי, אחרי דקה וחצי כבר הייתי בחוץ. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

מה אתה אומר? 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

כן. ככה זה עובד אצלכם, הרי אתם אדוני הארץ.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

אתה יודע כמה ספגנו ממך – –

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

אתם האנשים הכי אלימים שאני מכיר.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

– – כמה רעל. 

השר לשיתוף פעולה אזורי דוד אמסלם:   

בכל מקרה, אני אומר לך, מר לפיד, אני מציע לך להגיש הצעות אי-אמון על דברים באמת רציניים, על נושאים אחרים, בוודאי לא איפה הכסף – וחשבת שאתה מתוחכם היום, וכבר אתה שואל: מאיפה הכסף? 

אז אני בוודאי מבקש מהכנסת להסיר את הצעת האי-אמון הזאת מסדר-היום.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה לשר דוד אמסלם.

עוד הגישו – הצעת אי-אמון של סיעת העבודה. אני מזמין את חבר הכנסת גלעד קריב להציג את הצעת האי-אמון מטעם סיעת העבודה. לרשותך עשר דקות, בבקשה.

גלעד קריב (העבודה):   

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה לא כאן. מקומו נפקד, כיסאו ריק. איזו תפאורה הולמת לדיון באסון שכל-כולו תוצאה של היעלמות הממשלה והעומד בראשה. אבל אני, אדוני היושב-ראש, מתעקש לדבר אליו, אל ראש הממשלה, ולא עליו, כי הצעת האי-אמון שאנו דנים בה עוסקת כל-כולה באחריות האישית שלו, האחריות שהוטלה עליו מפורשות על ידי ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון מירון. ועדת החקירה קבעה מפורשות את הדברים הנוקבים הבאים: "נוכח כל האמור, הגענו לכלל מסקנה כי ראש הממשלה בנימין נתניהו נושא באחריות אישית בהתאם לממצאים שפורטו" – אחריות אישית לאסון שבו קופדו חייהם של 45 זקנים, נערים וטף, אסון שהכתובת בעניינו הייתה רשומה על הקיר במשך שנים באותיות קידוש לבנה. 

ומדוע אנו נדרשים להצעת אי-אמון? גם כאן ראוי לחזור לדברי הוועדה, שקבעה: "החלטנו שלא להמליץ המלצה אופרטיבית בעניינו של ראש הממשלה בנימין נתניהו. תפקיד ראש הממשלה הוא במהותו תפקיד נבחר בעל מאפיינים ייחודיים, ועל כן, כאמור, איננו באים בהמלצה בעניינו". מכיוון שהוועדה נמנעה מההמלצה האופרטיבית, אנו, חברי הכנסת, חייבים לעמוד על האינטרס הציבורי ועל החובה המוסרית שלנו להרוגי האסון ומשפחותיהם ולומר בפה ברור: ראש ממשלה שנושא באחריות אישית לאסון שבו נהרגו 45 אזרחים, ראש ממשלה שעצם את עיניו וסתם את אוזניו לפני האסון וניסה לחמוק מאחריות לאחריו, אינו ראוי לאמון הבית הזה.

האמת הזו הייתה נכונה לפני אסון שמחת תורה, והיא נכונה עשרות מונים אחרי אותו אסון נורא נוסף. אתה, מר נתניהו, הראש, ואתה נושא באחריות האישית הישירה, הנוקבת. כדרכך, אדוני ראש הממשלה, הוספת חטא על פשע; לא רצית את ועדת החקירה ונמנעת מלהקים אותה, בדיוק כפי שמנעת הקמת ועדת חקירה ממלכתית לאסון הכרמל, בדיוק כפי שתעשה הכול על מנת למסמס את ועדת החקירה הממלכתית לאסון שמחת תורה. הרי כל ניסיון להצמיד אליך את המושג "נטילת אחריות" מוביל לכשל לוגי בלתי פתיר. מושגי היסוד של מסורת ישראל, "חשבון נפש" ו"בדק בית", רחוקים ממך כמרחק שמיים וארץ, שניים רק למרחק בינך לבין ניקיון כפיים ויושרה. 

בעבורך מושג האחריות מסתכם ביוניקלו שחור, בתמונות מבוימות עם חיילי צה"ל ובמסיבות עיתונאים עמוסות איפור. אתה הרי אחראי רק להצלחות, גם אם הן שייכות בעיקר לאחרים. הכישלונות הם תמיד הבנים של הורים אחרים. "לא ידעתי", "לא שמעתי", "לא ראיתי", "לא אמרו לי", "לא סיפרו לי", "לא תפסו את דש המעיל שלי". כמה מתאים לך הניסיון הפתטי לגלגל לכתפי רעייתך את האחריות על ההודעה הבזויה של דובר הליכוד אחרי פרסום הדוח המטלטל. אין דבר שאתה והסביבה שלך לא תעשו בדרך להתחמק מאחריות. אין ספק, אתה ליגה אחרת, אלוף העולם בריצת התחמקות מאחריות.

אדוני ראש הממשלה, אני בספק גדול אם טרחת לקרוא את דוח ועדת החקירה. אתה הרי קורא ביוגרפיות רק של מנהיגים גדולים כמו צ'רצ'יל. מה לך ולזוטות של אסון מירון? לא התעניינת בפרטים לפני, וספק אם אתה מתעניין בהם עתה. אבל כל מי שקורא את הדוח לא יכול שלא להזדעזע מהעובדה המטלטלת שאת האסון הזה היה ניתן למנוע ואת הרוגיו ניתן היה להציל. עוד הרבה לפני שחברי הוועדה הנכבדים הגיעו לעסוק בשאלת האחריות האישית שלך ושל עוד שני שרים בממשלתך, הם הציגו בדוח המסכם את הטענה המוכחת שהכתובת אכן הייתה על הקיר. לאחר מכן הם ניגשו לעסוק בשאלה מדוע לעזאזל הכתובת לא נמחקה מהקיר בזמן. 

אדוני ראש הממשלה, למקרה שלא קראת את הדוח, אלה הכותרות שנתנו חברי הוועדה לתשובתם על השאלה הנוקבת הזאת, ואני מצטט מילה במילה מתוך הדוח: "ריבוי אינטרסים ומעורבות פוליטית"; "דפוס פעולה של הימנעות"; דחיינות ועמימות מתוכננת"; "היעדר משילות"; "קיבעון מחשבתי ויצירת מראית עין". איזה סיכום מדויק של כל כהונותיך רצופות האסונות, אדוני ראש הממשלה, כהונות שבהן האינטרסים האישיים והאינטרסים הפוליטיים גברו פעם אחר פעם על האינטרס הציבורי וטובת האזרחים והמדינה, כהונות שבהן המאפיין המרכזי של פעילותך היה אי-קבלת ההחלטות הנחוצות, קידוש הסטטוס קוו, פחד מעימותים נדרשים עם השותפים שלך, הססנות כרונית, שהפכה לשם דבר; כהונות שבהן משילות הייתה סיסמת בחירות וסיסמת הקמפיין המתועב שלך נגד שומרי הסף ותו לא; כהונות שבהן נוצרו עוד ועוד זירות אקס-טריטוריאליות לריבונות המדינה, לחוק, למינהל התקין. כך היה הדבר בהר מירון, כך הדבר בחלקים גדולים מהחינוך החרדי, כך הדבר בחלק ניכר מהיישובים הערביים בישראל, שעברו לריבונות של ארגוני הפשע, והדוגמאות הנוספות רבות מספור.

 ואיך אפשר בלי יצירת מראית העין, שהפכה לאסטרטגיה המרכזית של הקריירה הפוליטית שלך? מר ביטחון ומאבק בטרור שבתקופת כהונתו התרחש האסון הצבאי הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל; מר ביטחון ומאבק בטרור שחבורת טרוריסטים הערימה עליו אחרי שקיבלה, בחסותו, מיליארדים לבניית התשתיות שלה; מר כלכלה שחתום על הורדת דירוג האשראי של מדינת ישראל, שנכנע לכל סחיטה פוליטית ולכל דרישה מופרכת והרסנית; מר מדינאות, ליגה אחרת, שהפך לפרסונה נון גרטה בחלק ניכר מבירות העולם החופשי. כל-כולך מראית עין, רוח וצלצולים, אימוני משחק מול המצלמות, ובינתיים, קול דמי אחינו צועקים אלינו מן האדמה, זועקים אלינו מאדמת הר מירון, מאדמת יישובי הנגב המערבי, ממנהרות החמאס ברצועת עזה. 

בלי למצמץ, אדוני ראש הממשלה, הסברת, ביהירות האופיינית לך, לחברי הוועדה, שהכול היה יכול להיות אחרת אם מישהו היה אוחז בדש מעילך. למי בדיוק התכוונת, מר נתניהו? הרי כבר שנים ארוכות אתה מקיף את עצמך בחבורת חנפנים אומרי הן, באנשים שעסוקים בהגנה עליך במקום על טובת המדינה. מי בדיוק יכול לתפוס בדש מעילך? המקסימום שאנשיך יודעים לעשות הוא להסיר את אבק האיפור מעל הדש לפני שאתה עולה לעוד שידור חסר תוחלת. הרי מחוסר היכולת שלך להגביה עוף כמנהיג, גימדת את כל סביבתך בשנים האחרונות, הסביבה הפוליטית והמקצועית, כדי שאתה תוכל להרגיש ענק, כמו גוליבר בארץ הגמדים, ולמכור את האשליה לציבור הישראלי. 

דש המעיל – זה הדימוי שבחרת כדי לחמוק מאחריות. אנחנו, אדוני ראש הממשלה, נענה לך בדימוי אחר, הקשור גם הוא במעיל, דימוי הלקוח מספר הספרים; דימוי המלמד מה עולה בגורלם של מנהיגים המסרבים לקחת אחריות, דימוי הלקוח מההפטרה שנקרא בבוקר שבת זכור, ערב חג הפורים המתקרב: "ויאמר שמואל אל שאול לא אשוב עמך כי מאסתה את דבר ה' וימאסך ה' מהיות מלך על ישראל. וַיִסֹב שמואל ללכת ויחזק בכנף מעילו ויקרע. ויאמר אליו שמואל קרע ה' את ממלכות ישראל מעליך היום ונתנה לרעך הטוב ממך".

45 משפחות קרעו את דש הבגד בעקבות האסון הנורא, שאתה נושא באחריות אישית לו. על כותנות האבלות של החודשים האחרונים אין צורך להוסיף מילה – –

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

גלעד קריב (העבודה):   

– – הרי כולנו קרועים וכואבים את הקריעה הזו. 

עוד משפט: הגיעה העת לקרוע את ממלכות ישראל מעליך, אדוני ראש הממשלה, ולתת את מוסרות ההנהגה בידי רעך הטוב ממך – וישנם רבים כאלה. מר נתניהו, אתה הראש, אתה האחראי, אתה האשם. אינך ראוי לאמון של העם המופלא שלנו.

היו"ר ארז מלול:   

תודה. ישיב על ההצעה השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר דוד אמסלם. בבקשה.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

חבר הכנסת קריב, שכחת פה דף. אולי תרצה לשמור אותו לאחד הנאומים הנלהבים שלך. 

גלעד קריב (העבודה):   

כן, כן.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אענה בקצרה על הצעת האי-אמון של האופוזיציה. אני רוצה לומר שני דברים: אסון גדול היה במירון. בוודאי ובוודאי היה צריך לבוא ולבדוק אותו עד תומו על מנת שהדברים יתוקנו. אכן, הממשלה ומי שהיה שם מעורב, כולל ראש הממשלה, יקבלו את הדוח, ילמדו אותו. בוודאי ובוודאי בסופו של עניין המטרה היא להפיק את הלקחים ולסדר את הדברים על מנת שלא יישנו.

נעמה לזימי (העבודה):   

אבל הליכוד כבר – – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

לא להפריע. 

אבל אני רוצה להזכיר לך דבר קטן. בשנת 1995, כמדומני, היה אסון ערד. הממשלה לאחר מכן – אחת הממשלות של הליכוד – לא הקימו ועדות חקירה. זה לא נהוג שממשלה שנכנסת מקימה ועדת חקירה לממשלה שיצאה. זה מעולם לא קרה במדינת ישראל. 

נעמה לזימי (העבודה):   

למה לא הקמתם?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

רק אצלכם נשברו כל הכללים – –

נעמה לזימי (העבודה):   

אז למה לא הקמתם?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

 – – בגלל שבסוף אתם בעצם משתמשים בזה – –

נעמה לזימי (העבודה):   

אז למה לא הקמתם?

היו"ר ארז מלול:   

חברת הכנסת נעמה לזימי, די.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

– – ככלי לחפור בו, כקרדום לחפור בו. זה התפקיד שלכם, תמיד. לכן אני אומר – – –

נעמה לזימי (העבודה):   

אתה יודע, ארז? גם את החיים של הציבור שלך הם הפקירו.

גלעד קריב (העבודה):   

למה לא הקמתם ועדה?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

 ההחלטה, ההחלטה של הוועדה – דרך אגב, אני מכבד את החלטות הוועדה גם אם אני לא מסכים עם חלקן, זה לא חשוב. אני גם מכיר את הסיפור, אני הייתי בוועדה, העדתי בוועדה; לא אלאה אתכם.

גלעד קריב (העבודה):   

אתה, דרך אגב, התרעת. ראית מה – – –

 השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

לא חשוב. 

גלעד קריב (העבודה):   

חשוב.

 השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

אני רק אומר, צריך להבין, הוועדה לא הטילה על ראש הממשלה אחריות אישית – –

נעמה לזימי (העבודה):   

היא כן.

גלעד קריב (העבודה):   

היא כן.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

דקה. היא לא. – – היות שהוא משמש בתפקיד ראש הממשלה, שהוא במהותו תפקיד נבחר בעל מאפיינים ייחודיים. 

נעמה לזימי (העבודה):   

אבל עדיין – – – יש אחריות – – –

קריאות:   

– – – 

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

לכן החליטה הוועדה שלא להמליץ המלצה אופרטיבית בעניינו – – –

היו"ר ארז מלול:   

שנייה, תנו לשר לדבר.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

אני מספר לך אם אני מכיר כרגע מה שבאחד – –

גלעד קריב (העבודה):   

הטילו אחריות.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

– – הדברים נכתבו. אבל אני רוצה לומר: צריך להבין, ראש הממשלה במדינת ישראל, לפי תפיסתי והבנתי – – –

גלעד קריב (העבודה):   

הוא חושב שהוא – – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

אני מסביר. 

לכן אני אומר: הממשלה על כל חלקיה, ובוודאי ראש הממשלה – נלמד את הדוח ונסיק את המסקנות על מנת לתקן. דרך אגב, אחריות, תמיד – לכל דבר שקורה במדינת ישראל, יש אחראית, וזו הממשלה. מה השאלה בכלל?

נעמה לזימי (העבודה):   

ראינו.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

השאלה היא: האחריות שלה זה לתקן – –

נעמה לזימי (העבודה):   

אה, האחריות היא גם להישאר בתפקיד אחרי זה.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

– – זה לא כדי לנגח את הממשלה על למה וכמה. עכשיו נופל עמוד חשמל באיזשהו מקום וקרה משהו, בוודאי שהממשלה אחראית. מה השאלה? אבל אחריות זו לא אשמה.

גלעד קריב (העבודה):   

השר, אתה זוכר מה אמר ראש הממשלה לגבי ראש הממשלה אולמרט, מי אמור לתקן?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

אז לכן אני אומר, הממשלה – תקשיב.

גלעד קריב (העבודה):   

אבל הוא אמר.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

תקשיב. תקשיב. הממשלה, בוודאי ראש הממשלה – נלמד את הדברים, ואנחנו נתקן אותם. 

אני רוצה לומר לכם משהו באמת יותר עקרוני: תראו, אתם יודעים לבד שכשקורה משהו ונופל אצלך במשמרת, הרבה פעמים – דרך אגב, אתה בוודאי ובוודאי – זו שאלה של טיימינג ועיתוי. גם אם היה מישהו אחר, זה מה שהיה קורה, לדעתי.

אפרת רייטן מרום (העבודה):   

לא בטוח.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

הרי עלו לשם שנים. 

גלעד קריב (העבודה):   

אדוני, הוא היה ראש ממשלה – – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

רק שנייה. עד האסון שקרה, עלו שנים והמשיכו באותה מסורת. זה גם מה שאמרתי בוועדת החקירה. בגדול, אם, חס ושלום, עכשיו נופל, אני לא יודע, מתמוטט חצי מהכותל, מה עושים? מי אשם? זאת לא השאלה.

אפרת רייטן מרום (העבודה):   

הכתובת הייתה על הקיר.

גלעד קריב (העבודה):   

מי שעצם עיניים.

קריאות:   

– – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

דקה. צריך להבין, במדינת ישראל – – –

גלעד קריב (העבודה):   

אתה שלחת לו מכתבים.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

תראה, אני רוצה להסביר לך משהו.

גלעד קריב (העבודה):   

השר, אתה שלחת לו מכתבים, והוא התעלם מהם.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

תן רק שנייה. אני אסביר לך למה שלחתי. אני אסביר לך.

אפרת רייטן מרום (העבודה):   

אתה ידעת שהאסון הזה הולך לקרות? ידעת? התרעת?

גלעד קריב (העבודה):   

הוא התריע לפני – – –

אפרת רייטן מרום (העבודה):   

– – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

שנייה. אני אסביר לך מה הטריד אותי אז – הרי אני נסעתי פעמיים, ביקרתי וכו', אני אסביר – לא הנושא התשתיתי, זו לא הגדר. אני יותר הייתי – דווקא הטריד אותי יותר נושא התנועה, האוטובוסים והעליות של האנשים. לכן אני אומר, אם אתה הגון עם עצמך, אתה יודע שבכל רגע נתון יכול לקרות דבר כזה או אחר, כמעט בכל מדינה.

גלעד קריב (העבודה):   

השאלה היא אם היו מקרים של התעלמות מליקויים שהמבקר התריע עליהם, שכולם – התעלמתם.

נעמה לזימי (העבודה):   

– – – כבר לא חיים איתנו – – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

שנייה. ראש הממשלה לא קם – ראש הממשלה זה בן אדם אחד, ויש עוד עשרות אלפי בעיות שמתגלגלות כל היום במשרדי הממשלה.

גלעד קריב (העבודה):   

אבל זה הגיע לפתחו – – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

לכן אני אומר, בגדול, מה שחשוב, בסופו של עניין, בדבר הזה – מבחינתי, ככה לראייתי בוודאי – זה להסיק את המסקנות ולתקן קדימה.

גלעד קריב (העבודה):   

צודק. צודק.

נעמה לזימי (העבודה):   

– – – ומי שהחליט – – –

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

דקה. לכן אני אומר, החשיבות של הוועדה זה בתיקון – –

נעמה לזימי (העבודה):   

מי שאחראי הוא גם אשם?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

– – כדי שהדברים לא יישנו ולא יחזרו על עצמם. 

נעמה לזימי (העבודה):   

מי שאחראי הוא גם אשם?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

לכן אני אומר – ואני מקבל את זה. אני טוען, גם לראש הממשלה במדינת ישראל יש את הציבור. הוא בא לציבור פעם בארבע שנים, במקרה הטוב. לכן אני אומר, בכל דבר שהוא במישור הציבורי, הציבור מחליט.

גלעד קריב (העבודה):   

זה מה שאנחנו עושים – זה אי-אמון, אנחנו מייצגים את הציבור. 

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

בסדר. לכן אני אומר, יבוא הציבור, תבוא הכנסת, תרצה – כן, בבקשה. אל תשכח שאנחנו מגיעים לבחירות בכל ארבע שנים – –

נעמה לזימי (העבודה):   

במהרה.

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

– – והציבור גם בוחר בבחירות, עושה את מכלול השיקולים שלו לגבי הבן אדם – היכולות, הכישלונות וההצלחות – וכך מחליט. לכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-אמון הזאת. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה לשר דוד אמסלם.

גלעד קריב (העבודה):   

השר אמסלם, אתה זוכר מה אמר נתניהו לאולמרט – שמי שקלקל הוא לא זה שיתקן?

השר המקשר בין הממשלה לכנסת דוד אמסלם:   

אתה עכשיו שואל אותי?

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת גלעד קריב, אתה מפריע לי. 

תודה רבה לכבוד השר דוד אמסלם. בהתאם לתקנון הכנסת, נעבור לדיון הסיעתי. ראשון הדוברים – חבר הכנסת נאור שירי מסיעת יש עתיד. בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

נאור שירי (יש עתיד):   

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. כנסת נכבדה, חברת הכנסת רייטן, אני מתנצל על השיגוע, אבל תודה רבה על הנכונות ועל ערך החברות. לפעמים זה חשוב. אני רוצה לבשר – אני לא יודע אם אתם יודעים, חבריי חברי הכנסת – שוועדת הכספים ב-shut down. לא יודע אם קיבלתם את ה-memo. חבר הכנסת בליאק, אתה זה שבישרת לי על זה, אז אני מניח שאתה קיבלת את ה-memo – – – 

אורית פרקש הכהן (המחנה הממלכתי):   

– – – 

נאור שירי (יש עתיד):   

קואליציוש – חברת הכנסת פרקש, חברת ועדת הכספים, גם את תחת השבתה. בימים כתיקונם אולי מישהו היה מתעניין בזה, אבל פה – – –

נעמה לזימי (העבודה):   

אמרו לנו שפעת.

נאור שירי (יש עתיד):   

שמעתם את התגובה של יושב-ראש הוועדה: מסיבות ענייניות בלבד. תקציב המדינה שעבר – אורית, את לא היית בערב התקציב, אבל תקציב המדינה שעבר, עבר על ידי חבר הכנסת ינון אזולאי. כבר אז חשדנו; אמרנו: יש פה משהו שיו"ר ועדת הכספים נמנע מלדון בהסתייגויות והוא לא נמצא.

אני לתומי חשבתי שיו"ר ועדת הכספים, נוכח התקציב המזעזע שהוגש ועבר תחת ידו, בא ועושה שרירים, או אומר למשרד האוצר: עד כאן – עד כאן בנוגע לחינוך לגיל הרך; עד כאן בנוגע לקיצוץ שהולך להיות בתנועות הנוער; עד כאן למשפחות החטופים ולטיפול בהם; עד כאן למשפחות הנובה; עד כאן ל-6.6 מיליארד שקלים שאמורים להגיע בתוכנית המאזנת, והצווים נדחו בגלל שיש אינטרסים חשובים מאוד מאוד לציבור, או לציבור מאוד מאוד מסוים, של מתפקדים ממפלגה מאוד מאוד מסוימת. 

אז אני לתומי באמת חשבתי על זה – עד כאן, הוא בא ומותח את הקו בנוגע לאופקים. במשך חמשת החודשים האלה אף אחד – הממשלה פשוט התעלמה מאופקים. היום היה דיון – סוף-סוף הגיע המשיח, והצלחתי לייצר דיון בנוגע לאופקים. חברת הכנסת לזימי ואני סיירנו באופקים, ראינו את המצוקות, ראינו את העיר מתפוררת, ואף אחד לא מדבר עליה. ביקשנו להכניס אותה לתקומה – אי-אפשר. ביקשתי לעשות דיון בוועדת הכספים – אי-אפשר. החתמתי שליש מוועדת הכספים על מנת לייצר דיון לפני התקציב – אי-אפשר.

נעמה לזימי (העבודה):   

אגב, זה לא חוקי – למזכיר הכנסת אני אומרת – שליש שלנו לא נענים, אחד אחרי השני, כבר תקופה, למרות הפניות. ועדת הכספים – – – לדיון שליש, לא נענתה.

היו"ר ארז מלול:   

זו לא העת עכשיו. את יכולה לפנות לוועדת האתיקה. לא כעת.

גלעד קריב (העבודה):   

לא, לא, זה לא לוועדת האתיקה.

היו"ר ארז מלול:   

זו לא ועדת האתיקה? לייעוץ המשפטי. 

נעמה לזימי (העבודה):   

רגע, אתה אומר לי להגיש קובלנה על גפני? 

היו"ר ארז מלול:   

תעשי מה שאת רוצה. 

נעמה לזימי (העבודה):   

אתה מייעץ לי להגיש קובלנה אישית על גפני? רק תגיד.

היו"ר ארז מלול:   

תעשי מה שאת רוצה, אבל לא על חשבון נאור שירי. את יכולה לעשות מה שאת רוצה – לא על חשבון נאור שירי.  

גלעד קריב (העבודה):   

תגיש דיון מהיר על מצב החינוך החרדי בעיר אופקים וסוגיות נוספות – תוך יומיים הוא יענה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

נעמה לזימי (העבודה):   

 נאור, גם על הכספים הקואליציוניים הגשנו – – – 

היו"ר ארז מלול:   

חברת הכנסת נעמה לזימי.

נאור שירי (יש עתיד):   

אני יודע, גם חתמתי. 

נעמה לזימי (העבודה):   

 – – – ארבעה חודשים לדיון שליש.  

היו"ר ארז מלול:   

בבקשה לא להפריע. נאור, נא לסיים. 

נעמה לזימי (העבודה):   

אני מפריעה?

נאור שירי (יש עתיד):   

30 שניות. אז לא על הגיל הרך, לא על מכון וולקני, לא על תנועות הנוער, לא על אגודות הספורט, לא על אופקים – לא על מצב העיר אופקים, שהשירות הפסיכולוגי בה קורס, שחסרים בה מטפלים – מי בכלל מטפל במטפלים? שאין בה פיצויים, שספקים ועסקים קטנים בה קורסים. כל הדברים האלה – אין שום בעיה עם ועדת הכספים, אבל ה-590 מיליון שקלים – –

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

נאור שירי (יש עתיד):   

רק ה-20 שניות שבאמת לקחו לי. – – שכל מה שהמדינה רוצה זה, רחמנא ליצלן, פיקוח על הכסף הציבורי במערכת הציבורית, כשאתם מפרקים את מערכת החינוך הציבורי גם כך – על זה משביתים את ועדת הכספים. מה שנקרא: לא תודה, אלא סליחה מאזרחי ואזרחיות מדינת ישראל.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת יבגני סובה מסיעת ישראל ביתנו, לרשותך שלוש דקות. בבקשה.

יבגני סובה (ישראל ביתנו):   

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחיל בציטוט מדויק מה משמעותו של המושג הרתעה: פעולה או תהליך של איום המונעים מהאויב נקיטת פעולה בשל חשש מפני תוצאותיה. ההרתעה יוצרת הלך רוח בדבר קיומו של איום אמין שאין פעולת נגד סבירה נגדו לדעת מקבלי ההחלטות של האויב. מימוש האיום כרוך, להערכתם, בתוצאות שאין הם יכולים או רוצים לעמוד בהן. רבותיי, זה לא ציטוט של פוליטיקאים או של מדינאים, זהו ציטוט מתוך מילון המונחים הרשמי של צה"ל, המגדיר את המונח הרתעה. 

כמו שנהוג להגיד בקופה בסופר, בואו נעשה חשבון ביניים. אחרי 156 ימי לחימה, בואו נראה מה היה לנו, מה נשאר לנו, ובעיקר – מה מצפה לנו בעתיד הקרוב. למעלה מ-60,000 אנשים עדיין לא נמצאים בבתים שלהם בצפון. מספר הטילים שחיזבאללה שיגר לעבר ישראל נאמד במאות טילים. יש לנו, לצערי, הרוגים – אזרחים, חיילים, חברי כיתות כוננות, חקלאים, קשישים חפים מפשע וגם עובדים זרים – שנפגעו בשטחה הריבוני של מדינת ישראל. אני כבר לא מדבר על הנזק הכלכלי, שנאמד במיליארדי שקלים. 

רבותיי, השרים שמדברים ככה בנחת, אתם האחראים למצב הזה. זו האחריות שלכם. אתם קיבלתם מנדט למשול, וזלזלתם בכל האזהרות וההתראות. עסקתם בהסתה ובשיסוע, בין היתר נגד אלה שהיום מחרפים את נפשם למען המדינה. הגדרתם אותם בוגדים רק בגלל שהם חשבו אחרת מכם. הבוגדים האמיתיים הם אלה שאיתם אתם לא מסוגלים להתמודד כבר חמישה חודשים. אני רק מדמיין מה הייתם אומרים לו הדבר הזה היה קורה במשמרת שלנו; תוך כמה זמן אתם, אתם, הממשלה, הייתם דורשים מאיתנו להחזיר את המנדט וללכת לקלפי. 

אדוני, זה לא מכבודה של הכנסת שככה שרים עומדים עם הגב.

היו"ר ארז מלול:   

השר קרעי.

יבגני סובה (ישראל ביתנו):   

אני מבקש, זה לא הולם את כבודה של הכנסת שהשרים באים עם הגב ולא שומעים את מה שאני אומר. 

אדוני היושב-ראש, בסוף דצמבר 2022 השארנו לכם מדינה במצב טוב, במצב אפילו טוב מאוד: הגירעון היה אפס; בקופה היה עודף תקציבי של 10 מיליארד; באותה שנה רשמנו צמיחה כלכלית למעלה מ-6%.

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת מיקי לוי, זה מפריע.

יבגני סובה (ישראל ביתנו):   

המעמד של מדינת ישראל בעולם היה טוב – שיקמנו את מערכת היחסים עם מדינות אירופה ובעיקר עם הבית הלבן. היציאה של ישראל אחרי הקורונה הייתה בין הטובות בעולם. כעבור שבועיים – רק שבועיים – התחלתם עם המהפכה המשפטית. לא הקשבתם לכל תמרורי האזהרה. אמרתם: העם אמר את דברו, יש לנו 64 מנדטים. אתם, השרים – – 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

יבגני סובה (ישראל ביתנו):   

אני כבר מסיים, שני משפטים. – – אתם ורק אתם נושאים באחריות למה שקורה במדינה. הרסתם את ההרתעה, הרסתם את הכלכלה, הרסתם את הביטחון, איבדתם את הצפון ורמסתם את הכבוד הלאומי. הדבר היחיד שמצופה מכם, אדוני השר – אדוני היושב-ראש, אני מסיים – זה ללכת הביתה. אם לא תעשו את זה בעצמכם, העם יזרוק אתכם מכל המדרגות בבחירות הקרובות, והדבר הזה קרוב מתמיד.

היו"ר ארז מלול:   

תודה. תודה רבה. חבר הכנסת ואליד אלהואשלה, מטעם סיעת רע"מ.

ואליד אלהואשלה (רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת):   

מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אין ספק שהממשלה צריכה לתת גם ביטחון וגם ביטחון כלכלי לאזרחים. מה שאנחנו רואים בתקופה האחרונה היא שאין ביטחון, וגם המצב הכלכלי בתקופה מאוד קשה. מאז כינון הממשלה אנחנו מדברים על מצב כלכלי קשה. יש עליית מחירים דרסטית במדינה. 

היו"ר ארז מלול:   

השר דודי אמסלם, זה מפריע.

ואליד אלהואשלה (רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת):   

אנחנו גם מדברים על קיצוץ נרחב בתקציבי החברה הערבית. ממשלה שאמונה ואמורה לתת שירות לכלל האזרחים, מפקירה אותם – מפקירה אותם בכלכלה, מפקירה אותם בביטחון, מפקירה אותם בכל הפרמטרים. 

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת רון כץ, זה מפריע.

ואליד אלהואשלה (רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת):   

במקום לטפל בנושאים הקשורים גם לחברה הערבית, היא מפקירה אותם. ראינו איך שר האוצר קיצץ בתקציב של החברה הערבית והתעקש בניגוד להרבה דעות. הוא לא רוצה שהחברה הערבית תתנהל ותהיה כמו כלל החברה הישראלית. וגם בפשיעה – אנחנו שומעים כאן, כשמדברים על ביטחון, שהחברה הערבית מופקרת. רבותיי, המספרים רק מזנקים בפשיעה. מאז תחילת השנה – 38 נרצחים בחברה הערבית. 

האמת היא שאין לנו הרבה ציפיות מראש הממשלה, מהממשלה שלו, שהפקירה את הגליל, את המשולש ואת הנגב, אם זה בפשיעה, אם זה בהריסת בתים בנגב ואם זה במצב הכלכלי.

גלעד קריב (העבודה):   

אבל לקיה זה ליד כרמיאל, הכול בסדר. לפחות בידיעת הארץ הוא מבין – – –

ואליד אלהואשלה (רע"מ – הרשימה הערבית המאוחדת):   

השר שאמון על ביטחון האזרחים בוחר לצייץ על הירי שבמועצה המקומית לקיה, שאנחנו גם לא מצדיקים, אבל על חמישה נרצחים בחברה הערבית הוא לא מוציא אפילו ציוץ אחד.
 
מחובותיה של הממשלה לדאוג לאזרחים שלה, לדאוג לכלל האזרחים, אם זה בכלכלה ואם בביטחון של התושבים, של האזרחים. ממה שאנחנו, האזרחים הערבים, רואים מהעמדה שלנו, ממשלת נתניהו הפקירה את החברה הערבית בכל הפרמטרים. תודה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת יוסף עטאונה מחד"ש-תע"ל.

יוסף עטאונה (חד"ש-תע"ל):   

כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, השר אמסלם – – 

היו"ר ארז מלול:   

השר יואב קיש, זה מפריע. שר החינוך קיש, זה מפריע.

יוסף עטאונה (חד"ש-תע"ל):   

– – בתשובה על הצעת האי-אמון שהגיש חבר הכנסת יאיר לפיד ענה השר אמסלם: על דבר כזה – איפה הכסף – מבקשים אי-אמון? אני רוצה להציג ולענות לשר ולכולם שלחברה הערבית אולי יש אלף סיבות להצביע אי-אמון בממשלה הזאת – אין-סוף סיבות להצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

אני רוצה להקריא. דובר רבות על הרצח בחברה הערבית מתחילת השנה. כבוד היושב-ראש, מתחילת שנת 2024 – 38 נרצחים בחברה הערבית: איסמהאן קדורה, סמיח אבו מוח', מוחמד פדילי, עבד אל-ואחד קאסם, היית'ם חסין אע'באריה, עז אבו ע'נים, מוחמד ג'בארין, מוחמד ג'מאל, אמג'ד אבו רקיק, ראמז עודה, ח'אלד כראג'ה, ענאן חביש, עדנאן אבו שחאדה, אדהם חמוד, עכרמה עיסי, מוחמד דהאמשה, סלאמה א-סופי, סאמיה אבו ע'אנם, נביה טבראני, יאסר זאיד, פארס שעבאן, ח'אלד חסין, אחמד עבד אל-חי, מוחמד אבד אלחי, אחמד ג'ופה, סוהייב אשווי, עארף זיד, ראמי עזקי, אמל עוראבי, עבד אל-ואחד עוואבדה, מנסור אל-נעימי, מוחמד עווד אללה, פטין קזל, עלי אבו טראש, סלמאן אלג'וויני, רסמי אבו מוח', הישאם אמון וסעיד קעדאן.

כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלה לא מספרים – אלה נרצחים, בני אדם שיש להם משפחות, ולכן האחריות לדם הזה של 38 השמות האלה היא על ראש הממשלה, שלא נמצא בכיסא שלו, שמינה שר כושל, שמתעלם מארגוני הפשיעה בחברה הערבית. החברה הערבית מדממת, ומשלמים מחיר על הדבר הזה יום-יום.

ראש הממשלה – או שיפטר את שר הכישלון לביטחון לאומי, או שיתפטר, ולכן, רק על הדבר הזה – הדם של הילדים שלנו, של האזרחים שלנו, הערבים, הוא לא פחות אדום מכל דם אחר. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. אחרונת הדוברים – חברת הכנסת אפרת רייטן מרום מסיעת העבודה. לרשותך עד שלוש דקות, בבקשה.

אפרת רייטן מרום (העבודה):   

אדוני יו"ר הישיבה, כנסת נכבדה, מילה אחת ברורה חסרה לממשלה הזאת, ואולי צריך ללמד אותה מההתחלה: אחריות. אחריות אין פה, שום דבר. אנחנו צריכים, הציבור צריך להתחנן שמישהו ייקח על עצמו אחריות. זה דבר שהיה אמור להיות מובן מאליו, דבר שכל אבא, אימא, מלמדים את הבן שלהם, את הילד שלהם – לקחת אחריות. במקרה שלנו אזרחי מדינת ישראל נושאים עיניים לממשלה ומסתכלים לראות מי יהיה סוף-סוף האיש שיסכים לקחת על עצמו את האחריות.

מה קרה לכם? השתגעתם לגמרי, ואתם מנרמלים את זה לאזרחים במדינת ישראל, שאי-לקיחת אחריות היא הנורמה, אין צורך יותר לקחת אחריות. לא משנה שקמה ועדת חקירה ממלכתית, שהיא לא ממונה על ידי הגורמים הפוליטיים, שהיא לא ממונה על ידיכם, כי התנערתם מאחריות ולא רציתם שתקום ועדה כזאת שתבדוק – חס וחלילה – עכשיו אתם באים ואומרים: אנחנו באנו לתקן. ראינו את התגובה המבישה של הליכוד, מבישה. חבל מאוד שהיא באה לעולם. זה שם עליכם עוד לבנה, על כל חוסר האחריות המזעזע שלכם.

לבוא היום ולהסתכל על מה שקורה במדינת ישראל – גם האסון הכי גדול שהיה פה אי פעם, גם אסון אזרחי, גם אסון הכרמל – אתם באים ואתם אומרים: אנחנו נתקן, אנחנו נתקן – עם כל האסונות המזעזעים שקרו במשמרת אחרי משמרת אחרי משמרת שלכם? זה דבר שהוא בלתי ייאמן, שאתם ממשיכים עדיין לנהל את המדינה בלי שיש לכם טיפת אחריות לגורל המדינה הזו, ועוד עומדים מאחורי האזרחים האומללים, ששברתם אותם, שברתם את רוחם. אתם באים ומתנערים מכל פיסת אחריות שהייתה יכולה להיות לכם. תרכינו את הראש שלכם, תבקשו סליחה בפני כל כך הרבה אזרחים שלקחתם את החיים שלהם, הם פצועים, גזלתם מהם חירות וחופש. וזה שאתם היום נמצאים כאן ולא מדברים על דבר אחד וחשוב, וזה באמת הצעקות של האזרחים שנטבחו ב-7 באוקטובר, וזעקות – – –

היו"ר ארז מלול: 

חברת הכנסת נעמה לזימי, חברת הכנסת נעמה לזימי. היא לא מתייחסת.

אפרת רייטן מרום (העבודה): 

היא לא מפריעה.

היו"ר ארז מלול: 

לי זה מפריע. אני רוצה להקשיב.

אפרת רייטן מרום (העבודה): 

זעקות החטופים והחטופות היום, שברגע זה, כשאתם עוסקים בשטויות ובמינויים ובהסתה, נמצאים במערות ובמנהרות ובדירות איומות בידי חמאס – עצם זה שאתם מתעסקים בדברים אחרים זה בושה ואות קין על המצח שלכם. והדבר הזה לעולם לעולם לא יימחה.

היו"ר ארז מלול: 

תודה רבה. 

חבריי חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה על הצעה להביע אי-אמון בממשלה של סיעת יש עתיד. בבקשה לשבת. הצבעה. 

הצבעה מס' 1

בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 34
נגד – אין 
נמנעים – אין 
הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

היו"ר ארז מלול: 

להלן תוצאות ההצבעה: 34 בעד, אין מתנגדים. אני קובע שההצעה לא התקבלה מאחר שלא זכתה לרוב הדרוש.

אנו עוברים להצבעה על ההצעה להביע אי-אמון בממשלה של סיעת העבודה. הצבעה. 

הצבעה מס' 2

בעד הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה – 34
נגד – אין 
נמנעים – אין
הצעת סיעת העבודה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

היו"ר ארז מלול: 

להלן תוצאות ההצבעה: 34 בעד, אין מתנגדים. אני קובע שגם הצעה זו לא התקבלה מאחר שלא זכתה לרוב הדרוש.

הצעת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצווים 
[נספחות.]

היו"ר ארז מלול: 

נעבור לנושא הבא על סדר-היום – דיון משולב בהצעות החלטה בדבר צו ערך מוסף. אני מזמין את חבר הכנסת ינון אזולאי, בשם יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, להציג את הצעות ההחלטה. בבקשה, לרשותך עד עשר דקות.

גלעד קריב (העבודה): 

חבר הכנסת אזולאי, אתה יכול למסור רק דיווח לכנסת על מצב בריאותו של יושב-ראש הוועדה? אנחנו דואגים. חבר הכנסת ינון אזולאי, תרגיע אותנו שהכול בסדר. רק תרגיע אותנו.

היו"ר ארז מלול: 

חבר הכנסת גלעד קריב, תודה רבה. בבקשה.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

הדבר האחרון שהוא זקוק לבריאות שלו זה הדאגה שלך.

גלעד קריב (העבודה): 

לא, לא. אני לא – – – רק תרגיע אותנו. שבוע אנחנו לא יודעים איפה נעלם יו"ר הוועדה. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אז תהיה רגוע. תהיה רגוע. 

קריאה: 

שמעתי שהוא היה בבית שמש.

גלעד קריב (העבודה): 

הוא עוזר לחשב – – –

היו"ר ארז מלול: 

חבר הכנסת גלעד קריב, זה מפריע.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, צו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין) (תיקון), התשפ"ד–2024; צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשפ"ד–2024 – לצד צו מס ערך מוסף, בהתאמה, מובא גם צו מס ערך מוסף של המלכ"רים ומוסדות כספיים (תיקון), התשפ"ד–2024, שקובע העלאה של שיעור מס השכר והרווח על מוסד כספי מ-17% ל-18%. צו זה, תחילתו ביום 1 בינואר 2025.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אני לא מבין. לאט יותר.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אתה רוצה מהתחלה? אני אגיד לך מהתחלה. בצו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין) (תיקון), התשפ"ד–2024, המונח לפניכם, מוצע להעלות את שיעור המע"מ מ-17% ל-18%, וזאת החל מיום א' בטבת התשפ"ה, 1 בינואר 2025. בהתאמה, מובא גם צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשפ"ד–2024, אשר קובע העלאה של שיעור מס השכר והרווח על מוסד כספי מ-17% ל-18%. גם צו זה, תחילתו ביום 1 בינואר 2025. 

שיעור מס השכר שחל על מלכ"רים לא שונה בצו זה, והוא ימשיך לעמוד על 7.5%. ביום י"א באדר א' התשפ"ד, 20 בפברואר 2024, קיימה ועדת הכספים של הכנסת דיון בעניין צו שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין, אשר לגביו על פי החוק קיימת חובת היוועצות של שר האוצר עם ועדת הכספים, שלאחריה הצו מתפרסם ברשומות ועומד בתוקפו לתקופה של שבועיים, שבמהלכה נדרשת החלטת הכנסת בדבר אישור הצו או ביטולו.

על מנת להעלות את שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים נדרש, בהתאם להוראת החוק, אישור הכנסת. על פי הנוהג, גם צו שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים מובא לדיון בוועדת הכספים לפני שמתקיים לגביו דיון במליאה, והוועדה מביאה את הצו בפני המליאה על דרך של הצעת החלטה.

כפי שהובהר על ידי הממשלה בדיון שהתקיים בוועדת הכספים, הצווים הם חלק מהתוכנית המאזנת לשנת 2024, וזאת לצד תיקוני חקיקה נוספים שנדונו בימים האחרונים בוועדה – –

קריאה: 

מה למשל?

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

– – ובהם התקציב הנוסף לשנת 2024, הצעת חוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית, הצעת חוק תשלום מיוחד לשם השגת יעדי התקציב, צווי התזקיק השעווני, צווי העלאת המס על סיגריות, תקנות מס רכוש וכיוצא בזה, שנועדו להגדיל את הכנסות הממשלה ולהתאים את יעדיה לצרכים הנובעים ממצב הלחימה והסיוע בשיקום העורף.

בהתאם להחלטת הממשלה שהתקבלה בנושא, לקראת שנת 2025 יבחן שר האוצר את ביטול העלאת שיעור המע"מ, ככל שהדבר יתאפשר בהתאם למסגרות הפיסקליות – יחס חוב–תוצר. תוספת ההכנסות הצפויות – 7.2 מיליארד משנת 2025 ואילך. 

אני רוצה רק להגיד משהו בנימה אישית על צו העלאת המע"מ. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

זה בשמך או בשם גפני? אישית – בשם מי זה? 

קריאה: 

איפה גפני?

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אלעזר שטרן, אני חושב שכשאני אומר את זה, אני מדבר גם בשם הרב גפני, גם בשם הוועדה, גם בשם כל אחד שיצביע. אני יכול להגיד לך דבר אחד: להעלות את המע"מ זה לא הדבר הכי כיף. 

ולדימיר בליאק (יש עתיד): 

אני הצבעתי נגד. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אמרתי, כל מי שיצביע בעד. אמרתי. אני רוצה להגיד לכם, זה לא הדבר הכי כיף לעמוד פה ולהגיד שבשנת 2025 המע"מ יעלה. אנחנו יודעים שזה דבר שיפגע, אנחנו יודעים שזה יפגע בציבור. יש מצב שאנחנו נמצאים בו, שזה מצב המלחמה, ולכן יש תוכנית מאזנת, שעל פיה גם שינו את התקציב.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

יש לנו הצעות אחרות, טובות יותר.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אני מאמין שכשהעליתם את המע"מ ב-2013 השתמשתם לפני זה בהצעות טובות יותר, ובכל זאת העליתם את המע"מ, נכון? ולא הייתה מלחמה. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אבל תראה מה הם – – – לכלכלה, ומה אתם עשיתם.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אלעזר, עזוב. אני לא רוצה לרדת למקומות האלה. אני רק רוצה להגיד לך שאני כאזרח יודע מה זה. אני מרגיש כאב שצריך את הצעד הזה. והצעד יהיה ב-2025, והממשלה אז תחליט אם היא מעוניינת, אם יש אפשרות שלא להעלות אותו. זה נאמר גם בהחלטת ממשלה, וזה גם נאמר בוועדת כספים, וכולי תקווה שזה מה שיקרה.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אבל אתה יודע, גם בנק ישראל הציע לכם גם דברים אחרים. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אגב, גם בנק ישראל יגיד, למשל, על המס על הבנקים של 2.5 מיליארד ש"ח. אבל בסופו של דבר, כולנו בוועדה הצבענו בעד. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

מה זה קשור?

קריאה: 

אני נמנעתי.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

לא תמיד כל מה שבנק ישראל מציע – אגב, התקציב הזה, כמעט כולו, עבר באופן מלא ובשיתוף עם בנק ישראל, והוא גם אמר את זה בוועדה. התקציב הזה עבר בוועדה – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לא, אבל אני אמרתי, ואתה יודע את זה. יש אפשרויות אחרות. 

נאור שירי (יש עתיד): 

התקציב הזה, עם 6.6 מיליארד השקלים, אם כבר הוא אמר שהוא בעד, הוא גם אמר שיש לו הערות. אבל באופן יחסי למה שרציתם לעשות, אז הוא בעד זה. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

על השקעה בתשתיות, תשתיות לימוד, מקצועות ליבה – אתה יודע. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

ואף על פי כן, היו דברים – – – 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

איך אתה חושב שפעם הורידו את המע"מ, אם לא משקיעים בתשתיות ותעסוקה לעתיד – – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אלעזר, הורידו אותו בעבר באותם תנאים, ואפילו בתנאים פחות טובים. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לא, לא באותם תנאים. מעולם לא – – –

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אל תגיד לי. ב-2013, כשהעליתם אותו, לאחר מכן המע"מ הזה הורד, אנחנו הורדנו אותו. אז מה? עזוב, באמת, לשבת פה ולספר לי כאלה סיפורים. 

אני אגיד לכם משהו. שאלתם פה על גפני. אגב, כולם יודעים שהוא בארץ. בפעם שעברה, כשהעליתם את המע"מ, מי שהיה שר האוצר והעלה את המע"מ, הוא ברח באותו יום, הוא אפילו לא הציג את זה. תפסיקו, נו, באמת, אל תהיו – תהיו אחראים. אז אתה לא רוצה, אתה רוצה להצביע נגד זה – בסדר גמור, אין בעיה.

אלעזר שטרן (יש עתיד):  

אני רוצה להציע משהו אחר.

ינון אזולאי (ש"ס):  

באמת, אתה רוצה להציע? אז למה לא באת לוועדת כספים להציע?

קריאה:  

תבוא לוועדה. מה, פה אתה מציע?

קריאה:  

נבוא לוועדה, אל תדאגו. 

היו"ר ארז מלול:   

– – – לא היית בוועדה.

ינון אזולאי (ש"ס):  

זה היה בוועדה. יש דברים בוועדה שנעשו בשינוי, יש דברים שלא נעשו ושלא שונה בהם, יש דברים שעדיין דנים בהם, ואנחנו נעשה את הכול על מנת – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד):  

 אבל מה זה – – – יש הסתייגויות שיגיעו לכאן – – –

ינון אזולאי (ש"ס):  

בסדר, אין בעיה. אין על זה הסתייגויות. זה צו, ולא יגיעו הסתייגויות על זה. זה צו, זה צו, ובצו אין לך הסתייגויות. אבל בכל אופן, עם כל זה צריך להודות למי שעושה את העבודה. קודם כול אני מודה ליושב-ראש הוועדה; אני מודה לצוות הוועדה; ליועצת המשפטית לוועדה שלומית ארליך, שעושה את העבודה, ללא כל קשר, את העבודה המקצועית שלה, ומגיע לה על זה יישר כוח. לזה אתה מסכים? 

אלעזר שטרן (יש עתיד):  

לזה כן.

ינון אזולאי (ש"ס):  

תודה רבה. אז אם ככה, בנימה אופטימית זו, תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:  

בואו נצביע על זה. תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי. נעבור לדיון האישי. ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מיכל מרים וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן – מוותר. חברת הכנסת דבי ביטון.

דבי ביטון (יש עתיד):   

מה?

היו"ר ארז מלול:   

מה מה? כן, את.

קריאה:  

כולם עייפים.

היו"ר ארז מלול:

שלוש דקות לרשותך.

דבי ביטון (יש עתיד):  

כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, לפני כשבועיים, כבוד השר והיושב-ראש, הייתה לנו ישיבה של הוועדה לזכויות הילד. המלחמה הנוכחית הביאה עימה סוגיות קשות, סוגיות שאליהן אנחנו נחשפים בכל פעם בוועדות – לסיפורים ולדברים מורכבים שצריך לתת להם פתרונות. 

בוועדה זו עלתה סוגיה של מילואימניקים ומילואימניקיות גרושים אשר מנהלים משמורת משותפת על הקטינים, ומן הסתם, ברגע שיש לך צו 8 ואתה נמצא בשירות מילואים, אתה לא מסוגל לעמוד בתנאי החלוקה והשהות עם הילדים. בוועדה נכחו – במקרה הזה, היו אבות שטענו שבגלל שהם לא מגיעים, שהגיעו אחרי 140 יום ואחרי 60 יום, והגיעו ביום שהוא לא יום המשמורת שלהם, הם נתקלו – – 

היו"ר ארז מלול:  

חבר הכנסת גלעד קריב. 

דבי ביטון (יש עתיד):  

– – בקשיים לראות את הילדים. התקיימה באמת ועדה נוקבת, עם הנהלת בתי המשפט, עם משרד המשפטים ועם משרד הרווחה, על מנת למנוע את הסוגיה הזו. הילדים לא יכולים לשמש ככלי ניגוח בין בני המשפחה. בהמשך ישיבת הוועדה קבענו בנוהל, שיתקיים – שיהיה איזשהו תקנון עם הנהלת בתי המשפט שיועבר לשופטים כדי לבדוק מה עושים במקרי חירום. פגשתי גם אבות שבאמת הלינו על הקושי, על איך יכול להיות שהם לא יכולים לראות את ילדיהם. אתמול שמחנו לקבל החלטה של אחת השופטות מבית המשפט לענייני משפחה בבאר שבע, שקבעה כך: במהלך שירות מילואים של האיש, תגלה האישה – – 

היו"ר ארז מלול:  

חבר הכנסת נאור שירי – –

דבי ביטון (יש עתיד):  

תכבדו את זה.

היו"ר ארז מלול:  

– – אתה מפריע לחברת סיעתך.

דבי ביטון (יש עתיד):  

– – במהלך שירות מילואים של האיש, תגלה האישה גמישות בכל הקשור למתכונת זמני השהות, ולא תמנע מהאיש לפגוש בקטינים בזמנים שבהם הוא יוצא לחופשות, גם אם הדבר אינו עולה בקנה אחד עם ההסדר בימי שגרה, ובלבד שתינתן על כך התראה של 12 שעות, וככל שאין מניעה מבוררת ומשמעותית. כמובן שהפסיקה הזו היא נכונה לאימהות ולאבות. שמחתי על זה, ואני מקווה שאת הפתרון למילואימניקים ולמילואימניקיות נתנו.
 
היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף עטאונה – אינו נוכח. חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה. שלוש דקות לרשותך.

מירב בן ארי (יש עתיד):  

תודה רבה, אדוני היושב בראש. הייתה לי הזכות להיות כאן כשהורידו את המע"מ מ-18% ל-17% בכנסת העשרים. לצערי, אני נמצאת עכשיו בדיון שמעלה את המע"מ. בואו נגיד, אין רגע דל בכנסת. השיא של האירוע הזה הוא שינון אזולאי מש"ס, המפלגה שכל הזמן מדברת על יוקר המחיה, הוא זה שנאלץ להגיע לפה ולהגיד שהוא מעלה את המע"מ. אין, אי-אפשר לדמיין את זה. תבין, אני הייתי פה – – –

היו"ר ארז מלול:  

על זה נאמר: הכרח לא יגונה.

מירב בן ארי (יש עתיד):  

	כן. אני הייתי פה, אצל כחלון, כשזה ירד מ-18% ל-17%; עכשיו אני צריכה להיות כאן כשאתם מעלים את המע"מ. באמת אי-אפשר להמציא את הממשלה הגרועה הזאת. 

אבל אין לי זמן לדבר על זה, כי מה שקורה ברחובות של מדינת ישראל זה שערורייה. אי-אפשר כבר להסביר באמת את ההתנהלות של השר הזה, את הכישלון המהדהד הזה, שבו 37 אזרחים בחברה הערבית נרצחו מתחילת 2024. זה נתון לא הגיוני, והזילות והחוסר אכפתיות של השר הזה – כאילו: זה בסדר, הם קורבנות החברה הערבית, את מי זה מעניין? אם האוהדים של סח'נין – שזה חמור בפני עצמו – צעקו באמת על שחקן כדורגל, שזה חמור, הוא מהר מהר שולח למעצר – יש לו מצלמות, הוא יודע מי אשם – אבל כשאנשים משלמים במותם ברחוב, זה לא מעניין אותו. 

איך זה יעניין אותו? בקבוצת ווטסאפ כותבים לו על אירוע בלקיה – הוא אומר להם שהממ"ז צפון שם, כי הוא חשב שלקיה זה ליד כרמיאל. איך, איך הוא יטפל בהם כשהוא אפילו לא יודע איפה החברה הערבית נמצאת – שלא נדבר בכלל על כך שאלה בדואים, כן? לקיה – הוא חשב שזה ליד כרמיאל; הוא שולח ממ"ז, ואומר לתושבים בכרמית: הממ"ז בדרך, ממ"ז צפון. לא, אי-אפשר להסביר את זה, באמת אי-אפשר להסביר את הטירוף הזה. הוא לא יודע איפה חיים בחברה הערבית, זה לא מעניין אותו, והדם של האזרחים הפקר. זה צריך לעניין כל אזרח, כל תושב, כשבאים ואומרים: הינה, יש החמרה בפשיעה, כי זה היה בתחנת דלק בערד. מה זו החמרה בפשיעה? מה שקורה בחברה הערבית קורה גם בחברה היהודית.

עאידה תומא סלימאן (חד"ש-תע"ל):  

אנחנו לא נספרים.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

סליחה?

עאידה תומא סלימאן (חד"ש-תע"ל):  

אנחנו לא נספרים.

 מירב בן ארי (יש עתיד):  

לא, תשמעי, אני חייבת להגיד, זה לא נורמלי, זה לא קשור לימין ושמאל. אם אנשים נרצחים ברחובות של מדינת ישראל, זה צריך להפריע לכל אחד. אם יוצאת בחורה, בחורה בת 33 בסך הכול, ממועדון בחיפה, ויורים בה חמישה כדורים, והוא לא אומר כלום, כלום – מה זה הדבר הזה? אבל האוהדים בסח'נין, זה מה שחשוב לו. 

היום נרצחה עוד אישה בעפולה; בשבוע שעבר נרצחו שתי נשים. מתי השר, הכישלון הזה, ידבר אל המשפחות של הנרצחים? מתי הוא ילך לכפר של החברה הערבית ויגיד: אני מצטער שאני לא עושה כלום? אתה שואל את המשטרה, והם אומרים: אין כלים. איך יהיו כלים? למה, יש להם סגלוביץ'? למה, יש להם פרויקטור? לאף אחד לא אכפת, והפשיעה ברחובות משתוללת, ורק שלא יהיה ספק: אצל השר אוחנה – הינה, בדקתי – לא מהמחנה שלי, ב-2021, אוחנה – –  

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

מירב בן ארי (יש עתיד):  

אני מסיימת. – – 126 נרצחים; אצל עמר בר לב – 108; אצל איתמר בן גביר – 241 נרצחים בחברה הערבית, ובחברה היהודית – 11 נרצחים. מתי ראש הממשלה יתעורר ויבין שמדובר בכישלון לאומי? 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

מירב בן ארי (יש עתיד):  

תודה רבה. אמרתי שאני מסיימת – אני מסיימת, תאמין לי.

היו"ר ארז מלול:  

בסדר, ואני אומר תודה רבה. 

מירב בן ארי (יש עתיד):   

ולכן אמרתי: אני מסיימת – אוקיי? 

היו"ר ארז מלול:   

אני אומר תודה רבה. חברת הכנסת נעמה לזימי – אינה נוכחת. חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

קריאה:  

מירב, 244 – – –

מירב בן ארי (יש עתיד):  

עוד יותר חמור.

קריאה:  

עוד שלושה.

מירב בן ארי (יש עתיד):  

עוד שלושה. אבל האוהדים של סח'נין – בזה כבר יש עצורים.

רון כץ (יש עתיד):  

תודה רבה, אדוני היו"ר. כנסת נכבדה, אני באמת שואל איך הגענו למצב הזה, שבזמן לחימה, בזמן שהיום התנהל דיון בוועדת הכלכלה, עם שר הכלכלה, על איך עוצרים עליית מחירים בסופרים – כי אנשים במדינת ישראל לא גומרים את החודש – אנחנו עומדים פה עכשיו ומעלים את המע"מ. ואני מבין שיש הוצאות מלחמה, וזה בסדר, אבל זה בסדר אחרי שסוגרים משרדים מיותרים, אחרי שמקצצים כספים קואליציוניים שלא צריך, אחרי שעושים התייעלות. זה לא בסדר שלא עושים את זה ומעלים מיסים. הכי קל – מעלים מיסים. מה אכפת לנו? למה להתייעל? למה לסגור משרדים? למה לקצץ כספים שאף אחד לא צריך, כמו המשרד המומצא של השרה אורית סטרוק, שאף אחד גם לא יודע לאן הולך הכסף? למה לעשות את זה? הכי קל, וגם תקבל תוספת.

ולדימיר בליאק (יש עתיד):   

לחברים של בצלאל.

רון כץ (יש עתיד):   

לחברים של בצלאל. הכי קל להעלות מיסים לאזרחי מדינת ישראל, הכספומט של כולם. אנחנו לא נתעסק פה עכשיו בהתייעלות, חס ושלום. לא נתעסק בפן הכלכלי של הנזק האדיר שעושים לדירוג האשראי של מדינת ישראל, לא עלינו. לא נתעסק בכלום. נעשה את הדבר הכי קל בעולם: חסר כסף? נעלה מיסים. מי ישלם את המיסים? נחשו אתם. אחלה. בזמן שיושבת פה הממשלה הכי בזבזנית, גדולה ומיותרת והכי כושלת שהייתה פה.

חברתי, הינה, מירב בן ארי, יושבת-ראש הוועדה לביטחון הפנים הקודמת, כשעוד תפקדה, דיברה על הפשיעה במדינת ישראל ועל הביטחון האישי. מישהו שם לב שב-24 השעות האחרונות נרצחו שמונה אנשים? מישהו שם לב מה קורה במדינת ישראל? פחד אלוהים לצאת החוצה. כל בן אדם שני חמוש, וכמעט לאף אחד אין מושג איך להשתמש בנשק. אני מציע גם להזמין אולי דיון מקצועי ולהבין את התוצאות של השימוש בנשק הזה – כמה ההתאבדויות עלו, דברים שאף אחד לא רוצה לדבר עליהם, כי זאת הממשלה הכי חאפרית בעולם. הכול בשליפות, בלי שום דיון מעמיק ואמיתי. 

אז אני מציע לכם אולי רגע לפני שנבלה פה 48 שעות בלנסות לשכנע כיסאות ריקים – הינה, עכשיו אנחנו – ערוץ הכנסת יראה את המליאה הריקה הזאת, כמה אכפת לכם מלקחת כסף של אזרחים ולקחת להם מיסים, אולי כל מחלקת הדגים הקפואים והכיסאות הריקים ייאלצו רגע לחשוב – –

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

רון כץ (יש עתיד):   

– – רגע לפני שהם נכנסים לנו לארנק – תתייעלו.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, שלוש דקות לרשותך. לאחר מכן – חבר הכנסת חמד עמאר. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):   

תודה, כבוד היושב-ראש. זה היום הראשון של חודש הרמדאן. רמדאן כרים. (אומר בערבית: זה היום הראשון של החודש המבורך הזה. רמדאן כרים לכולם.) מכובדי היושב-ראש, זה היה סוף שבוע קשה, שבו נרצחו בחברה הערבית שישה בני אדם, בחברה הערבית, ועוד שניים בחברה היהודית. אישה יצאה ממועדון, מישהו ריסס את המועדון, והיא נרצחה. לכל אחד מששת האנשים בחברה הערבית יש שם, יש משפחה, יש רגשות לבן, לבת, לאימא, לאישה. כל זה קרה בסוף שבוע דמים, והדבר היחיד ששר הפיתות מצא לנכון לעשות הוא לצייץ על לסגור את אצטדיון דוחה בסח'נין. לא עניין אותו הנרצחת בחיפה או שאר הנרצחים. זו אחריות ישירה שלו, של המשטרה, של המפכ"ל, ובעיקר – של ראש הממשלה. 

אחד מהנרצחים האלה אתמול, אני מכיר אותו באופן אישי, סעיד קעדאן אבו מוחמד, (אומר בערבית: בעלה של אחותנו היקרה איעתמאד קעדאן, אום מוחמד, בבאקה אל-גרביה.) אסון, כמו כל מקרה של רצח לגבי האנשים שמכירים אותם, המשפחות שלהם. (אומר בערבית: טרגדיה אנושית.) Out of the blue, ככה פתאום, אסון כזה נופל על משפחה, משום מקום. זה דבר שצריך להיפסק. הנושא באחריות העליונה להשתוללות של ארגוני הפשיעה, שמתנהגים כאילו הם מדינה בתוך מדינה, זה המדינה, שמשלימה עם זה, וזה ראש הממשלה. אסור להשלים עם שלטון של ארגוני פשיעה וכנופיות שמשליטות טרור חברתי ואזרחי ומקיזות דם של אנשים רבים, רבים מדי. 

מזה כשנתיים כמעט ארגוני הפשיעה משתוללים. הם מרגישים לפעמים שהם יותר חזקים מהמשטרה, ובצדק, וכך מרגישים האנשים. אסור שההרגשה הזאת תהיה הרגשה קיימת. לכל השמות שחברי יוסף עטאונה הקריא, כל שמות הקורבנות שהקראנו כאן – כל אחד מהם הוא עולם ומלואו, וכל רצח מהם הוא רצח אחד יותר מדי. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר (ישראל ביתנו):   

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אין שר; רציתי להגיד כבוד השר.

היו"ר ארז מלול:   

השר נמצא. השר – – –

חמד עמאר (ישראל ביתנו):   

אה, נמצא. כי ראיתי אותו קודם.

היו"ר ארז מלול:   

סימון, אתה מסתיר את השר.

חמד עמאר (ישראל ביתנו):   

אתה מסתיר את השר, וחשוב שנראה את השר. כבוד השר – – –

היו"ר ארז מלול:   

"והיו עיניך רואות את מוריך". 

חמד עמאר (ישראל ביתנו):   

תשמע, אנחנו עכשיו – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד):   

היושב-ראש, שכל אחד יבחר את המורים שלו לעצמו. תשאיר אותנו.

חמד עמאר (ישראל ביתנו):   

אתם מאשרים עכשיו, כי אנחנו מצביעים נגד. הקואליציה מאשרת היום את הצו להעלות את המע"מ מ-17% ל-18%. זה אמור להביא לתקציב המדינה בשנת 2025 7.2 מיליארד שקל. אני שואל את עצמי: במקום שהממשלה תתייעל ותוריד את ה-5.8 מיליארד שקל כסף קואליציוני, ו-1.2 מיליארד שקל, משרדים מיותרים ושרים מיותרים שלא עושים כלום – זה 7 מיליארד שקל. בעצם יכולנו לוותר על הצו הזה שמעלה את המע"מ ב-1%. אבל כולנו יודעים שזה לא 1%, כי ברגע שאתה מעלה את המע"מ ב-1%, זו עלייה של בין 3% ל-5% במחירים לצרכן. בוא נוסיף את הבלו על הפחמן, שמעלים במאות אחוזים, שמעלה את מחיר החשמל; אם עולה מחיר החשמל, מחיר המים יעלה, ואם עולה מחיר המים, יעלה מחיר המזון. זה יגרום לעליית מחירים מטורפת. את כל זה יכולנו לחסוך אם היינו מייעלים בתוך הממשלה, ולא יוצאים ומביאים את צו המע"מ להעלאה ל-18%, כי זה דבר שיפגע בשכבות החלשות.

אני אומר לך – ואתה בא מש"ס, אדוני היושב-ראש – מי שמרוויח 20,000 ו-25,000 שקל ואפילו 15,000 שקל – 15,000 שקל זה כבר לא משכורת במדינת ישראל – פחות ירגיש את ה-2%, 3% שיגרמו עליית מחירים בהעלאת המע"מ ב-1%, אבל האוכלוסיות החלשות שאתה אמור לייצג כשאתה בממשלה כש"ס ייפגעו, הן ייפגעו הכי הרבה. אלה שאתם נלחמתם עליהם כשאנחנו היינו בקואליציה, ולא העזנו להעלות את המע"מ, ולא העלנו את המע"מ – אתם, כאשר קיבלנו את התקציב עם גירעון של יותר מ-140 מיליארדי שקלים, ולא העזנו להעלות את המע"מ ב-1% – –

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

חמד עמאר (ישראל ביתנו):  

– – לא העזנו להעלות את המחירים. עשינו את הכול בשביל להוריד את המחירים. אתם עושים להפך – אתם רק מעלים את המחירים. זה מה שאתם גורמים. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. חברת הכנסת מיכל שיר, בבקשה. רשימת הדוברים נעולה. 

מיכל שיר סגמן (יש עתיד):  

תודה, אדוני היושב-ראש. חבריי חברי הכנסת, האירוע היום הוא אירוע עצוב. נכון, הוא גם מקומם, גם מכעיס. לא בכל יום בוחרת ממשלת ישראל, אחרי האסון הלאומי הגדול ביותר בתולדותיה, לא רק לא לייעל, לא רק לא להפיק לקחים, אלא לעשות בדיוק את ההפך, בצורה כל כך בוטה ובאמת חסרת בושה, ועם אומץ להסתכל לציבור בעיניים ולהגיד לו: אנחנו מעלים לכם את המע"מ ב-1%, תסבלו. קחו את זה על הכתפיים שלכם. תפסיקו להתבכיין. אתם לא מבינים שלביבי יש איזושהי ממשלה שהוא צריך לתחזק ולהחזיק? כי אחרת, או ואבוי, חלקם לא ייבחרו מחדש. הם ישבו באופוזיציה. הוא ילך לכלא. 

אתם לא מבינים את האירוע, עם ישראל יקר? מעלים לכם את המע"מ ב-1%, ושמים לכם עוד עול על הכתפיים. אם לא היה לכם מספיק קשה, אנחנו נוסיף לכם עוד שק מפה ועוד שק מפה. עד שאתם לא תיקברו לחלוטין, הממשלה הזאת לא תניח לכם, כי אתם לא מבינים שאת המע"מ מעלים לכם בסוף מסיבה פשוטה: אי-אפשר לסגור את המשרד של עמיחי אליהו, זה משרד המורשת. זה שלא מקצצים אצלו במשרד אבל כן מקצצים אצל ניצולי השואה במדינת ישראל, זה כן הגיוני. מה לעשות? בעולם המעוות של ממשלת ישראל זה אירוע הגיוני. 

במקום לטפל במערכת הבריאות, שגוססת לנו, פשוט לא מקצצים בעוד משרד להתיישבות. לא שיש לי משהו נגד ההתיישבות, אבל למען השם, מיליונים – עשרות מיליונים, מאות מיליונים – בואו נוסיף מיסים על אזרחי מדינת ישראל כדי שהקואליציה תשרוד. רק היום גילינו שמקצצים גם 40% מהתקציב לקהילת הלהט"ב. זהו קיצוץ, אגב, שבין היתר הוא מונע את התוכנית למניעת התאבדויות בקרב הקהילה, אבל מה אכפת לנו מהקהילה? הם בסך הכול בעזה כרגע, נלחמים ומסכנים את החיים שלהם. אלה הלהט"בים, הם לא חלק מהציבור. הם לא חלק מהציבור. קל יותר לקצץ אצלם מאשר אצל אבי מעוז. המשרד לזהות יהודית, זה הגיוני שיקבל 25 מיליון שקלים. זה שאבי מעוז מייצג יהדות משיחית, שוביניסטית והומופובית זה בסדר. גם נתניהו יודע את זה, גם חברי הליכוד יודעים את זה, חלקם אפילו מסכימים עם המילים שאני אומרת, אבל מה הקשר? צריך לשמור על הקואליציה. למה אתם לא מבינים את זה? 

הממשלה מפעילה לחץ לא אנושי על תושבי שדרות והעוטף – – 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. 

מיכל שיר סגמן (יש עתיד):  

– – לחזור לבתים שלהם. ייקחו להם את הכסף אם הם לא יחזרו למקום שבו יורים עליהם טילים. זה – בסדר. 

היו"ר ארז מלול:  

בבקשה לסיים, חברת הכנסת. 

מיכל שיר סגמן (יש עתיד):  

אבל לקצץ במקומות אחרים – –

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

מיכל שיר סגמן (יש עתיד):  

– – ולתת עוד מיסים על הגב של אזרחי מדינת ישראל – –

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

מיכל שיר סגמן (יש עתיד):  

– – זה בסדר. אתם בושה וכלימה לעם ישראל. 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

מיכל שיר סגמן (יש עתיד):  

פשוט תתביישו על האירוע שקורה היום. תודה. 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. חבר הכנסת צבי ידידיה סוכות – אינו נוכח. חבר הכנסת ולדימיר בליאק, בבקשה. שלוש דקות לרשותך. 

ולדימיר בליאק (יש עתיד):  

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. חבריי חברי הכנסת, הממשלה הכושלת מטילה מיסים על הציבור, ומתחילה ממס ערך מוסף. היא מתחילה ממס ערך מוסף כי זה הכי קל, כי מדובר במס רגרסיבי, שפוגע בכולם, וביתר שאת בשכבות החלשות. זה הכי קל כי לא צריך להתמודד עם בעלי אינטרסים וקבוצות לחץ. העלאת מע"מ היא חלק אינטגרלי מתוכנית הקיצוצים של משרד האוצר. לפי ההצעה הוא יעלה ב-1 בינואר 2025, אבל אסור לטעות: מחירי המוצרים יעלו כבר עכשיו, כי ככה זה עובד. זה גם קל, כפי שנוכחנו לדעת.

לממשלה הזאת לא אכפת מיוקר המחיה. האם העלאת מע"מ, לנוכח הנסיבות, היא הכרחית? בהחלט יכול להיות. מדובר ב-7.2 מיליארד שקלים שהם תוספת להכנסות המדינה. כל שקל היום, בעת המלחמה, הוא חשוב. אלא מה? שימו לב: הממשלה הזאת לא יכולה להטיל מיסים על הציבור לפני שהיא בעצמה נכנסת מתחת לאלונקה, אבל באמת. בתקציב הזה אפשר היה לקצץ 5 מיליארד שקלים בכספים הקואליציוניים – מה שלא נעשה; בתקציב הזה אפשר היה לסגור לפחות עשרה משרדים מיותרים, ורק על זה לחסוך כ-2 מיליארד שקלים, והינה, הגענו ל-7 מיליארד שקלים, ואם הממשלה הייתה עושה את זה, לא היה צורך להעלות היום את המע"מ. 

זה כל כך נכון, כל כך צודק וכל כך מתבקש, שברור שהממשלה הכושלת הזאת לא תעשה את זה. מכיוון שכל מה שמעניין את ראש הממשלה ואת שר האוצר זה שרידות הקואליציה, הם ממשיכים לפעול בניגוד מוחלט להמלצות של הדרג המקצועי במשרד האוצר, של קרן המטבע העולמית, של סוכנויות הדירוג, ובניגוד לאינטרס הציבורי הרחב. במקום לסגור משרדים, לבטל את הכספים הקואליציוניים, לקצץ בהוצאות הממשלה בת 38 השרים, הם מטילים מיסים על הציבור. אין כאן מדיניות ואין כאן הנהגה כלכלית. 

אני אומר שוב: כל מי שמעניק היום חמצן להישרדות של הממשלה הכושלת הזאת, יישא באחריות המלאה על האסון הכלכלי שבדרך. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. חבר הכנסת דן אילוז – אינו נוכח. חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה, שלוש דקות לרשותך. לאחר מכן – חבר הכנסת מאיר כהן. 

גלעד קריב (העבודה):  

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, ראשית, מכיוון שאנחנו בדיון בהחלטה של ועדה את הכספים, אני אשלח מכאן ברכת רפואה שלמה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת הרב משה גפני. אני מקווה שהוא בטוב, ושכל השמועות על כך שהוא לא מופיע לעבודתו – שעליה הוא מקבל משכורת – מכיוון שהוא לא מרוצה מהקפאת האתנן שניתן למפלגות החרדיות, שהשמועות הללו הן שקריות, ובאמת מדובר בעניין של הצטננות קלה. אז קודם כול איחולי החלמה לרב גפני.

עכשיו, אדוני היושב-ראש, תראה, חברי חבר הכנסת בליאק, שהוא מרכז את האופוזיציה בוועדת הכספים, היטיב לדבר על העיוות המוסרי בהעלאת המע"מ בשעה שהממשלה הזו לא מקצצת באמת בכספים קואליציוניים ובסגירת משרדים מיותרים. באמת, יש פה – אני לא מקנא בחבר הכנסת אזולאי, כי הוא כבר הוכיח את דאגתו לשכבות החלשות, וידוע לכולם שאין דבר שפוגע בשכבות המוחלשות יותר מאשר מיסוי רגרסיבי על מוצרי צריכה.

אז גם ראינו איך בשעה שמעלים את מלגות האברכים בישיבות, מקצצים בחצי את תקציבי תלושי המזון שש"ס הפכו לדגל. עכשיו – מיסוי רגרסיבי. באמת, אני לא מקנא בו, שידידו חבר הכנסת גפני שלח אותו להציג את השרץ הזה כאן, מעל הבמה. אבל מעבר לעיוות המוסרי שיש בהעלאת מע"מ, עמיתי חבר הכנסת בליאק, אתה גם תוכל לאשר לי את התחושה שיש כאן לא רק עיוות מוסרי אלא גם עוד מהדורה של ישראבלוף.

הרי מדובר על החלטה על להעלאת מע"מ שתיכנס לתוקף ב-2025, כי הרי הממשלה הזו פחדנית להציג לציבור תוכנית רצינית, אז היא מגלגלת את העלאת המע"מ לשנת 2025, למרות שכרגע צריכים כסף. אז מה עושים? אז מה עושים כשצריך עכשיו כסף ואף אחד לא מוכן לסגור משרדים מיוחדים? עושים הנפקה של אג"ח, כדי ששר האוצר יעמוד כאן על הבמה ויספר לנו איזו הנפקה מוצלחת, לא היה דבר כזה.

מיקי לוי (יש עתיד):   

איזו ריבית מטורפת.

גלעד קריב (העבודה):   

זהו, לא היה דבר כזה בתולדות מדינת ישראל, ואז, כשפותחים את הספרים, מגלים שאנחנו משלמים ריבית – מה זה אנחנו? הילדים והנכדים שלנו ישלמו ריבית כאילו אנחנו מדינה עם אג"ח זבל, מדינת עולם שלישי – –

מיקי לוי (יש עתיד):   

כמו תאילנד.

גלעד קריב (העבודה):   

– – בדירוג BBBB. אז אם שר האוצר חוגג הנפקה, כאילו היינו מדינה בדירוג BBBB, למה שסוכנויות הדירוג לא יעשו את זה?

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

גלעד קריב (העבודה):   

ולכן, אתם לא רק ממשלה וקואליציה לא מוסריות – – 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

גלעד קריב (העבודה):   

– – אתם גם קואליציה וממשלה של שקרנים.

היו"ר ארז מלול:   

בבקשה לסיים. תודה רבה. חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה. שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי (יש עתיד):   

צ'ילה לא הסכימה לקחת את הריבית הזאת.

מאיר כהן (יש עתיד):   

אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני, ברשותכם, אני רוצה לדבר על הפשיעה הגואה, שאנחנו קצת מעלימים עין ונוהגים איתה בהסתר פנים. ראו, אתם זוכרים את השיחות הרבות ואת הכותרות בעקבות הפשיעה? אתם זוכרים. הוגשה תוכנית, תוקצבה לחמש שנים. בממשלה הקודמת התחלנו לראות ניצנים של טיפול משמעותי בהורדת הפשיעה. עשינו את זה בדרכים של הכבדת היד מבחינה כלכלית. המשטרה ישבה איתנו, עשינו עבודה מצוינת. אני כשר האחראי לבדואים בדרום – התחלנו להקים גם תחנות משטרה לצד מרפאות ולצד בתי ספר. התחלנו להיכנס לשטחים שהיו אקסטריטוריאליים בנגב, שלא היה אפשר להיכנס אליהם – נכנסנו עם משטרה ועם פעילות, ולאט-לאט, בזהירות, התחלנו להסתכל על התמתנות. 

בימים האחרונים השר, שהגיע לכל מקום של פיגוע – –

היו"ר ארז מלול:   

השר חיים כץ.

מאיר כהן (יש עתיד):   

– – שהגיע לכל מקום ועמד עם שלטים וזעק: אצלי לא יהיה ואצלנו לא יהיו פיגועים, ורקד בצורה מבישה על הדם – הוא היום השר לביטחון לאומי הכושל ביותר שהיה. 

המדינה שלנו מתחמשת – חלוקה של נשקים בלי שום מסננת. העיר על זה מבקר המדינה, העיר זה יושב-ראש ועדת הביקורת, העירו על זה חבריי מהליכוד, ואני רק רוצה שתסתכלו, חבריי, מה ההבדל, אנחנו רואים את הדברים: לא רוקדים על הדם, לא מגיעים לזירות הפיגועים. אנחנו מכבדים את הנופלים. אנחנו נותנים למשטרה את הזמן לפתור את הבעיות. אנחנו לעולם לא נלך למקום של פיגוע עם שלטים. אנחנו נבוא לפה ונעביר את הביקורת. והשר הכושל בתולדות מדינת ישראל מאפשר למציאות לחזור לסורה. רק – אדוני חבר הכנסת סעדה, שהיה במשטרה ומכיר את זה לפני ולפנים – – –

משה סעדה (הליכוד):   

הייתה לי הצעת חוק. אתם כולכם התנגדתם אפילו בלי – – –

מאיר כהן (יש עתיד):   

לא לא לא. 

גלעד קריב (העבודה):   

– – –

מאיר כהן (יש עתיד):   

שנייה, סעדה, אבל תסכים איתי ששמונת הנרצחים בסוף השנה הם עליית מדרגה.

משה סעדה (הליכוד):   

זה אסון, זה אסון נוראי.

מאיר כהן (יש עתיד):   

זה אסון, אתה צודק. במקום שיגיע לכאן השר לביטחון לאומי ויגיד מה הוא עושה חוץ מלחלק נשקים ולדבר גבוהה-גבוהה, אתה יודע – –

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

מאיר כהן (יש עתיד):   

אדוני, עוד חצי שנייה – – אנחנו חוזרים לאותו מצב. ברגע שהמלחמה טיפ-טיפה דועכת, האנשים האלה מרימים את ראשם, לכן – –

משה סעדה (הליכוד):   

אני רציתי.

מאיר כהן (יש עתיד):   

– – בואו ביד אחת, אנחנו נהיה שותפים לזה, כי הביטחון של האזרחים שלנו, ולא משנה מאיפה, חשוב בדיוק – – –

משה סעדה (הליכוד):   

מעבר לזה רק אוסיף משהו: זה כרגע נמצא במגזר הערבי; זה יזלוג למגזר היהודי ממש בקרוב.

גלעד קריב (העבודה):   

– – –

מאיר כהן (יש עתיד):   

בוודאי. טוב לשמוע את זה. תודה רבה לאדוני.

משה סעדה (הליכוד):   

זו סכנת נפשות.

היו"ר ארז מלול:   

תודה. חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה.

גלעד קריב (העבודה):   

גם אם זה לא יזלוג למגזר היהודי, זה לא משנה. אזרחי ישראל הערבים הם באותה דרגת חשיבות.

היו"ר ארז מלול:   

בבקשה.

טטיאנה מזרסקי (יש עתיד):   

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר היום על הפערים בבריאות – השירותים הרפואיים שמקבלים תושבי הפריפריה ותושבי המרכז. מטבע הדברים, בתקופה זו הקשב הציבורי מופנה בעיקר למלחמה. זה נכון, אך גם בעת הזו, ולמרות היעדר הקשב הציבורי, אסור שהנושא הזה ירד מהפרק ומסדר-היום.

פורסם לא מזמן דוח חדש של מכון ברוקדייל שמראה לנו כי תושבי הפריפריה סובלים מפערים בשירותי רפואה. הם מוותרים על ביקור אצל הרופאים בגלל המרחק, מגיעים יותר לחדרי מיון, ומחזיקים בפחות ביטוחי בריאות פרטיים בהשוואה לתושבי המרכז. לפי הדוח, "הסיכוי שאלו שמתגוררים בפריפריה יוותרו על שירותים רפואיים בגלל מרחק, כפול מזה של תושבי המרכז". עוד מראה הדוח כי הסיכוי של תושבי הפריפריה לפנות לחדר מיון במקרה רפואי דחוף גבוה פי 1.8 מאשר במרכז. זה מעיד על המחסור במוקדי חירום בקהילה בפריפריה. נכון לשנת 2022 מספר הרופאים לכל 1,000 תושבים: בצפון 3.1 ובדרום 2.4, ותקשיבו, במחוז תל אביב מספר הרופאים ל-1,000 תושבים עומד על 5.2. אני כבר לא מדברת על ההשוואה למדינות של OECD.

לכולנו יש זכות בסיסית וחסרת פשרות לבריאות ולטיפול רפואי איכותי. לצערנו, בין תושבי המדינה ישנם פערים מדאיגים בגישה לשירותים רפואיים, לשירותי בריאות. תושבי הפריפריה נאלצים להתמודד עם מחסור באנשי רפואה, במתקנים רפואיים, וכתוצאה מכך נאלצים לוותר לגמרי על טיפולים ולהסתפק בשירותים מעטים יותר. הנתונים מדברים בעד עצמם.

כיושבת-ראש השדולה לצמצום פערים בבריאות וכתושבת הפריפריה לקחתי על עצמי להזכיר לנו כחברה שאנחנו מוכרחים לצמצם את הפערים הללו, ולצמצם אותם עכשיו. עלינו לפעול אקטיבית לשדרוג מערכות הבריאות בפריפריה; עלינו להגדיל את ההשקעות בתשתיות הבריאות בפריפריה, לייצר תמריצים לאנשי רפואה ותיקים לעבוד באזורים אלו, להקים מרכזים רפואיים חדשים; עלינו להבטיח שכל ילד, נער ומבוגר יוכל לקבל טיפול רפואי מהיר ואיכותי, ללא קשר למקום מגוריו.

תושבי הפריפריה סובלים יותר ממחלות קשות, תוחלת חיים קצרה יותר ומצב גרוע יותר במניעת בעיות בריאותיות כמו התקפי לב וסוכרת. אם לא נפעל בנושא עכשיו, הפערים ילכו ויעמיקו עד למצב שבו כבר לא נוכל לצמצם את הפערים בכלל. עלינו להתעקש להציל את הפריפריה ולפתח פתרונות מתוך הבנת הצורך הקריטי בהצלת חיים. אנחנו חייבים לשפר את השירותים הרפואיים באזורים המרוחקים, ולא לזלזל בהם. תודה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

היו"ר ניסים ואטורי:   

אל תיקח את זה אישית, אלעזר.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לא, מה אני אקח אישית. יש כל כך הרבה סגני יושב-ראש, ואתם לא מסתדרים ביניכם?

היו"ר ניסים ואטורי: 

מסתדרים יופי. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לא ספרתי כמה.

אדוני היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת, אנחנו התכנסנו כאן לדון בכישלון, עוד כישלון – כישלון של הממשלה שמתגלגל להעלאת המע"מ; כישלון של הממשלה שבמקום לחתוך את הכספים הקואליציוניים, לבטל אותם, שבמקום לקצץ את משרדי הממשלה המיותרים – דבר שהיה מכסה את כל מה שהמע"מ ייתן – בוחרת להעמיס בעיקר על השכבות החלשות את יוקר המחיה באמצעות העלאת מע"מ. 

וביום הזה, כשאנחנו עומדים כאן, מעז שר האוצר לדבר על הכישלון של 7 באוקטובר. אני אזכיר: הרמטכ"ל אמר "נכשלנו". ונכשלנו. אבל להגיד: לפיקוד הבכיר בצה"ל אין מנדט למנות, רק להילחם, אסור לתת לו לעצב את פני צמרת צה"ל בעתיד – אדוני שר האוצר, מה זה להילחם? איך אתה יודע מה זה להילחם? אתה מציע לרמטכ"ל, לפיקוד הבכיר, להילחם? נלחמת פעם? 

גלעד קריב (העבודה): 

הוא שאל את הבן שלו. חצוף.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

נלחמת פעם? יש לך – אני אעבור פה על השמות – מאיר פרוש, מאי גולן; תגיד לי, מי אתה רוצה שיְלמד, שיבחר מפקדים להילחם? גולדקנופ – –
 
משה סעדה (הליכוד): 

אתה יודע כמה – – –

טלי גוטליב (הליכוד): 

איזה שוביניסט, שוביניסט ומיזוגן. נשים, הוא מסמן נשים – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

– – אייכלר, יש לנו הרבה, יש לנו הרבה שילמדו מה זה להילחם, והם גם יחליטו בטח מי יהיה אלוף פיקוד צפון, מי יהיה מח"ט גולני. של נעליך.

משה סעדה (הליכוד): 

תגיד, אתם הגנתם על עופר כסיף. אתה והמפלגה שלך הגנתם בחירוף נפש על האיש הזה.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

של נעליך. אין לך בושה.

משה סעדה (הליכוד): 

מי אתה שתדבר על החרדים? במקום להוקיע את האיש הזה – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אין לך בושה. אני מדבר גם עליך. יותר טוב שתרגיע.

משה סעדה (הליכוד): 

במקום להוקיע את האיש הזה אתם הלכתם כולכם יחד, השארתם אותו בכנסת. אתם לא מתביישים?

טלי גוטליב (הליכוד): 

יצאתם, השארתם אותו פה. יצאת החוצה כמו שפן.

משה סעדה (הליכוד): 

טיפת אמת. יצאת החוצה. תגן על החיילים, על הילדים שלי. על האחים שלנו לא הגנת. אפשרתם לאיש הזה להיות פה, וזאת בושה לכנסת, בושה לחיילים.

טלי גוטליב (הליכוד): 

ברחת מהכנסת.

משה סעדה (הליכוד): 

והרי זה לא עניין אותך. אולי תרוויחו איזה דיל פוליטי קטן, איזה קומבינה. קצת אמת. קצת אמת. 

מיקי לוי (יש עתיד): 

על מי הוא מדבר?

היו"ר ניסים ואטורי: 

תודה רבה.

משה סעדה (הליכוד): 

פעם אחת תסתכל במראה ותגיד: לפני שאני יוצר שסע, פה אני עושה אמת. האיש הזה העליל עלילת דם על מדינת ישראל, ואתה יודע את זה. אתה יודע שזה שקר. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

– – –

היו"ר ניסים ואטורי: 

משה, משה, תודה רבה.

משה סעדה (הליכוד): 

אבל מה עשית? העדפת קומבינה. סליחה, העדפת קומבינה קטנה. הוא מקשיב.

קריאה: 

מה זה סליחה? מה זה סליחה? 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אני אתחיל מהתחלה. עוד לא היה דבר כזה שהוא ככה נתן נאום.

משה סעדה (הליכוד): 

דברי האמת חודרים. "אין אדם מעיז פניו". הוא מקשיב כי זה מפריע לו.

היו"ר ניסים ואטורי: 

משה, די, חלאס, זהו, בסדר.
 
אלעזר שטרן (יש עתיד): 

תגיד, נתת לו לנאום, על מה?

היו"ר ניסים ואטורי: 

אתה יכול לשבת, בבקשה? שב.

משה סעדה (הליכוד): 

כן, כן, אני אנאם.
 
אלעזר שטרן (יש עתיד): 

 על מה? 

משה סעדה (הליכוד): 

על חוסר הצדק.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

משה, אתה רוצה שאני אגיד לך משהו? 

משה סעדה (הליכוד): 

על שמכרתם את הערכים שלנו.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

תשתוק, תשתוק.

משה סעדה (הליכוד): 

אני לא אשתוק. אני אגן על חיילי צה"ל מהאיש הזה – –

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לך תקרא את מקור ראשון, תקרא את מקור ראשון – –

משה סעדה (הליכוד): 

– – מהאיש הזה, שהוציא עלילת דם נגד מדינת ישראל.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

– – את הפרשן המשפטי של מקור ראשון, את יהודה יפרח.

מיקי לוי (יש עתיד): 

אתה יודע שאין לזה היתכנות.

משה סעדה (הליכוד): 

קראתי, אני מכיר את – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

ולך תשמע מה הוא חושב על ההצבעה הצבועה שלכם.

משה סעדה (הליכוד): 

האיש הזה העליל עלילת דם על מדינת ישראל.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לך תקרא את יהודה יפרח במקור ראשון. 

היו"ר ניסים ואטורי: 

חבר הכנסת משה סעדה, בישיבה, בבקשה.

משה סעדה (הליכוד): 

אנשים הולכים ופוגעים ביהודים בגלל האיש הזה.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

את כל התסכולים שלך אתה מביא לפה. אתה לא תלמד אותי.

משה סעדה (הליכוד): 

האיש הזה, רק בזכותך – האיש הזה, בזכותך הוא פה. תתבייש לך שהוא פה, האיש הזה.

היו"ר ניסים ואטורי: 

משה, משה, אני מבקש להפסיק. 

משה סעדה (הליכוד): 

ממש בושה וחרפה.

היו"ר ניסים ואטורי: 

אבקש לא להפריע, חבר הכנסת סעדה. תודה.

קריאה: 

הוא לא נותן לו לדבר. מה זה?

קריאות: 

– – –

נאור שירי (יש עתיד): 

אין קריאות לסדר? אין קריאות לסדר, אתה שם לב? נאום שלם ואין קריאות לסדר. 

משה סעדה (הליכוד): 

קודם כול, הוא צודק שהוא מתבייש בהצבעה שלו. הוא מבין את הבושה, מרכין ראש. הוא צודק – – – 

היו"ר ניסים ואטורי: 

חבר הכנסת משה סעדה, קריאה ראשונה. די, נו, אתה מפריע. 

משה סעדה (הליכוד): 

גם הכבוד של החיילים מפריע לי.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אולי תשתוק? אם היושב-ראש לא עושה את התפקיד שלו אני אעשה את זה. תתבייש.

טלי גוטליב (הליכוד): 

איזה מזל שאתה – – – איזה מזל שאתה – – –

משה סעדה (הליכוד): 

על עצמי לא הייתי מגן. על החיילים. על עצמי אני לא אגן.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

תתבייש. תתבייש.

משה סעדה (הליכוד): 

על החיילים אני אגן. על עצמי אני לא אגן.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אני לא התביישתי בהצבעה, אני עמדתי פה. אני עמדתי פה. עמדתי פה, לפני שקראתי את יהודה יפרח, ואמרתי שהתרגיל הצבוע שלכם, הפופוליזם הזול – –

טלי גוטליב (הליכוד): 

שוביניסט – – – מיזוגן.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

– – ההתגוללות על בית המשפט העליון – – 

משה סעדה (הליכוד): 

איזה בית משפט עליון? על האיש הזה הגנת. על האיש הזה, לא על בית משפט. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

– – אני לא אתן לזה יד. אל תלמד אותי ציונות. 

היו"ר ניסים ואטורי: 

חבר כנסת סעדה, די, נו, זה נאום שלו, לא שלך.

משה סעדה (הליכוד): 

הוא פונה אליי.

היו"ר ניסים ואטורי: 

תן לו, אבל, נו, באמת.

משה סעדה (הליכוד): 

הוא פנה אליי, מה אני אעשה. הוא לא היה פונה אליי אז הייתי שותק.

היו"ר ניסים ואטורי: 

אתה רואה שאני מאופק. די.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אני פניתי אליו?

משה סעדה (הליכוד): 

פנית אלינו, אמרת זה, אמרת שמות. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

פניתי אליך? 

משה סעדה (הליכוד): 

כן, כן.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לפחות אל תשקר. לא ראיתי דברים כאלה. היית קצין במשטרה, אומנם לא קודמת, אבל אל תשקר.

משה סעדה (הליכוד): 

גם לא הייתי קצין במשטרה, רק תדייק בעובדות.

מיקי לוי (יש עתיד): 

לא במשטרה, במח"ש, מח"ש.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

במח"ש. 

משה סעדה (הליכוד): 

זו לא משטרה, זו פרקליטות. 

טלי גוטליב (הליכוד): 

הוא לא היה קצין, הוא היה פרקליט.

משה סעדה (הליכוד): 

פרקליט, רק תדע.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

גם שם לא. גם שם לא. 

טלי גוטליב (הליכוד): 

העמיד לדין שוטרים שסרחו, ששיקרו. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

למה אני צריך להתייחס אליו? דוגרי, למה אני צריך להתייחס אליכם? היושב-ראש לא היה נותן לך לדבר כל כך הרבה זמן. 

היו"ר ניסים ואטורי: 

בבקשה, אלעזר, תמשיך.

משה סעדה (הליכוד): 

תתייחס לעופר כסיף. תתייחס לעופר כסיף. תן לעופר כסיף. תסתכל על עופר כסיף ותדבר אליו על החיילים, על מי התגייס. על עופר כסיף. 

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

אל תלמד אותי מה זה חיילים. לא עשית בחיים שלך מספיק כדי שתלמד אותי איך להתייחס לחיילים. אתה יודע את זה. 

טלי גוטליב (הליכוד): 

אנחנו נלמד מה שאנחנו רוצים.

משה סעדה (הליכוד): 

ברוך השם, הייתי בצבא, הילדים שלי בצבא, שלושתם.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

לא אמרתי שלא היית בצבא, אמרתי על כמה שרי ממשלה.

משה סעדה (הליכוד): 

אני על עצמי.

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

 לא רק חרדים, דרך אגב, לא רק חרדים, שלא יודעים מה זה מטווח אחד, מה זה להחזיק נשק; שרי ממשלה, לא אחד ולא אחת. זהו. אז אם אתה מתבייש בממשלה שאתה תומך בה אוטומטית, ההתפרצות שלך לא עוזרת לכלום.

משה סעדה (הליכוד): 

לא, ההתפרצות שלי – – –

אלעזר שטרן (יש עתיד): 

ומה שאני אומר, כששר האוצר מדבר על כישלון שבוע אחרי שראש ממשלה מתחמק מאחריות של ועדת חקירה על מירון עם הודעה מבישה – שהממשלה הזאת לא תלמד את הרמטכ"ל ולא תלמד אף ראש גוף ביטחוני שלקח אחריות מה זה לקחת אחריות. 

וכשאתה מבין שאם הוא לוקח אחריות, מי שצריך למנות זה הפורום שיושב פה – זה בן גביר, סמוטריץ', פרוש, גולן, אני אתן לך עוד שמות – הם ימנו את מח"ט גולני? הוא בכלל יודע, סמוטריץ', מה ממנה רמטכ"ל ומה לא? מה ממנה ראש ממשלה ומה לא? מה ממנה שר ביטחון ומה לא? הוא לא יודע. ולכן ההתגוללות הזאת על הצבא כשיש מלחמה – תפסיקו. תסתכלו על עצמכם ותתביישו. 

היו"ר ניסים ואטורי: 

חבר הכנסת עמית הלוי, בבקשה.

עמית הלוי (הליכוד): 

אדוני היושב בראש, חברותיי וחבריי לכנסת, אזרחי ישראל, במידה מסוימת אני אשיב פה על הדברים שאמר חבר הכנסת שטרן, כי הוא טועה גם לגבי המינויים, וחמור מכך – לגבי התחקירים. 

חכמינו אמרו, אדוני, "אדם קרוב אצל עצמו". אדם קרוב אצל עצמו – העיקרון התלמודי הזה מבטא את הדבר הפשוט: אדם לא יכול להעיד על עצמו, בדיוק כמו שהוא לא יכול להעיד על קרוב שלו. לא יכול, קרוב. חלק מהטבע שלנו – שוחד מעוור עיני צדיקים, כמו שאמרה התורה, הוא מעוור גם עיני כל אדם. לכן אדם לא יכול להעיד על עצמו, קל וחומר בן בנו של קל וחומר שהוא לא יכול לחקור את עצמו. לא יכול לחקור את עצמו. 

וזה בדיוק מה שעשה הרמטכ"ל בשבוע שעבר. הוא החליט שהגוף הנחקר, שאמור להיות נחקר, הוא יהיה החוקר. כמובן, הוא גם יגיש לכולנו את המסקנות. עכשיו, אני יודע שלא נעים לבקר את הרמטכ"ל, גם לא לי, בטח לא בשעת מלחמה, כמו שנאמר כאן, אבל זאת ליבת התפקיד שלנו כחברי כנסת, לפקח גם על מערכת הביטחון. וב-7 באוקטובר המערכת הזו קרסה, והיא קרסה קריסה מלאה. המודיעין, ההגנה, ההתקפה, כל המערכות האלה קרסו, והביאו אותנו לאחד המצבים – אולי הכי קשה בתולדות מדינת ישראל. ולכן המערכות האלו חייבות לעבור בדיקה מן היסוד, מן היסוד – מעולם המושגים, מהנחות היסוד, מהפקודות, ההיערכות, הכול, הכול צריך להיבדק, מהמסד עד הטפחות. זאת החובה שלנו, חברותיי וחבריי לכנסת, לאזרחים, למשפחות, ליישובים שהופקרו, לנופלים ולמשפחות שלהם, לעתיד של הילדים ושל הנכדים שלנו, לעתידה של מדינת ישראל, כדי שצה"ל יתקן את עצמו, ישתנה לטובה מכל הבחינות. ואת התהליך הזה, שהוא כל כך חיוני, רוצה הרמטכ"ל שיוביל הגוף בעצמו – שקרס. איך זה יעלה על הדעת במדינה מתוקנת?

טלי גוטליב (הליכוד): 

ותוך שבועיים הוא רוצה דוח.

עמית הלוי (הליכוד): 

איך? איך כל הגופים למינהל תקין לא צווחים? איפה היועמ"שית, שהוציאה פה חוות דעת על ניגוד עניינים בעשרה עותקים על כל דבר פחות וקל ערך מזה? אני מאוד קיוויתי שהוא לא יעשה את זה. שלחתי לו הודעה אישית דרך ועדת החוץ והביטחון: אל תעשה את זה, הרצי הלוי. זה היה אחד הימים היותר מבישים בחודשים האחרונים, ההחלטה הזאת. 

עכשיו אני רוצה לומר, בפקודה שהוציא הרמטכ"ל הוא אמר שהוא מחויב לערכים הבאים: אמת, שקיפות, ענייניות, אחריות ורעות. ואני אומר לך, אדוני היושב בראש, אולי רעות. אולי ברשימה הזאת יש ערך אחד שרלוונטי, ורלוונטי לרעה, לרעה – הרעות של החוקר עם הנחקרים והרעות של החברים לשעבר של החוקר עם הנחקרים, ודברים מהסוג הזה. אבל לא אמת, לא שקיפות, לא ענייניות ולא אחריות – לא יכולות להיות. אי-אפשר לתת למהנדס של הפל-קל לחקור את אולמי ורסאי, ואי-אפשר לתת למהנדס של הגשר בכפר המכבייה לחקור את האסון בכפר המכבייה, ואי-אפשר לתת לצה"ל לחקור את צה"ל. אי-אפשר. נקודה. זה לא רק מה שאני אחשוב, זה מה שיחשבו משפחות החטופים, ומה שיחשבו המשפחות השכולות, ומה שיחשבו תושבות ותושבי אופקים ושדרות. מה הוא מצפה? באיזה אמון הוא רוצה שיתייחסו לתוצאות של התחקירים הללו? והאמון הוא זה שנפגע, ואת האמון צריך להחזיר. הדרך להחזיר, במקרה הזה – אנחנו לא מדברים, אומרים לי: יש תחקירים מבצעיים בצה"ל.

קריאה:   

– – –

עמית הלוי (הליכוד):   

אני מסיים. יש תחקירים מבצעיים. זאת לא הייתה פעולה מבצעית עם איזה כשל מבצעי מסוים, גם לא היה פרט מסוים, גם לא הייתה קונספציה מסוימת בתחום מסוים, קונספציה לגבי אזור מסוים או תחום מסוים. הכול קרס – כל הקונספציה, כל מערכות המדינה.

כדי להשיב את האמון, חברותיי וחבריי לכנסת, הדבר הראשון שהרמטכ"ל צריך לעשות הוא לחזור בו מההודעה השערורייתית הזאת, לא לתת לגוף הנחקר לחקור. תודה.

גלעד קריב (העבודה):   

אין בעיה. למה הממשלה לא מחליטה על ועדת חקירה ממלכתית? 

היו"ר ניסים ואטורי:   

תודה רבה. חבר הכנסת חנוך דב מלביצקי. 

גלעד קריב (העבודה):   

נו.

עמית הלוי (הליכוד):   

אדרבה. 

גלעד קריב (העבודה):   

בבקשה. תחליטו. 

עמית הלוי (הליכוד):   

בתום המלחמה.

גלעד קריב (העבודה):   

תחליטו. הוא פשוט לא רוצה שפוגלמן ימנה את השופטים – – –

מיקי לוי (יש עתיד):   

תודיעו, תודיעו, אין בעיה. 

גלעד קריב (העבודה):   

אתם עובדים עלינו? תקימו ועדת חקירה ממלכתית. 

עמית הלוי (הליכוד):   

בניגוד לרמטכ"ל, הוא לא רוצה שקצינים שאמורים להיחקר ונמצאים עכשיו במלחמה, יידרשו לזה.

גלעד קריב (העבודה):   

תקימו ועדת חקירה ממלכתית. לא הקמתם בכרמל, לא הקמתם במירון, ולא הקמתם עכשיו. 

מיקי לוי (יש עתיד):   

רק תודיע. רק תודיע שבתום המלחמה. רק תודיע. 

היו"ר ארז מלול:   

טוב, חזרתי.

גלעד קריב (העבודה):   

די כבר. תקימו, תקימו כבר ועדת חקירה ממלכתית. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

עמית הלוי (הליכוד):   

הודיעו, הודיעו שתהיה חקירה בתום המלחמה.

מיקי לוי (יש עתיד):   

לא. ראש ממשלה לא הודיע, משרד ראש הממשלה לא הודיע.

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת מיקי לוי, תודה רבה. 

גלעד קריב (העבודה):   

תקימו ועדת חקירה ממלכתית, מה אתה מדבר איתנו?

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

גלעד קריב (העבודה):   

ממשלה של פחדנים.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

גלעד קריב (העבודה):   

חנוך, אתה בסדר, אני לא יצאתי נגדך. 

חנוך דב מלביצקי (הליכוד):   

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לחזור ולדבר על צו העלאת המע"מ, שלשמו התכנסנו. זה צעד כואב להרבה מאוד משפחות, בעיקר לשכבות החלשות. אני בזמנו לא הצבעתי בעדו בוועדת הכספים. היה לי קשה מאוד עם כך שמגדילים את המע"מ, פוגעים בשכבות החלשות, ולא ראיתי התעסקות באלה שיש להם. לכן, אני שמח לבשר לכם ואני שמח לבשר לכלל הציבור במדינת ישראל שלאחר דין ודברים ממושך מול משרד האוצר, כל הנושא של הפנסיות התקציביות יעלה לבחינה מחדש במסגרת הוועדה לבדיקת מבנה צה"ל ותקציב משרד הביטחון, שאמורה לקום ממש בימים הללו.

למי שקצת פחות מכיר את הנושא של הפנסיות התקציביות, מדובר בעלות מצטברת של למעלה מטריליון שקלים בשנה למדינת ישראל – סליחה, לא בשנה – למעלה מטריליון שקלים, כך על פי דוח החשב הכללי לאוצר משנת 2022. מדובר בהפרשות של עשרות מיליארדים בשנה, ולא הגיוני שכולם צריכים לתרום, שהמע"מ לשכבות החלשות עולה, שעובדי שכר מינימום מוותרים על יום עבודה בשווי של בין 430 ל-470 שקלים, ואלו שנהנים מהפנסיות התקציביות – והם נהנים כדין ובגין שירות שהם עשו למדינה, ואין על זה מחלוקת, אבל גם הם צריכים לשאת בנטל, ולא יכול להיות שהגלגל יפסח עליהם. 

הנ"ל כאמור נוגע גם לכל נושא פנסיות הגישור, ובטח ובטח לכל מה שנוגע לפנסיות הרמטכ"ל, שעל פי הודעה של הפרקליטות שהוגשה לבית המשפט העליון במסגרת עתירה שנעשתה בנושא הזה, נקבע שהן לא חוקיות. ולמרות זאת, עדיין במשך השנים האחרונות, למרות שמדובר בתשלום לא חוקי, הוא ממשיך להתבצע. לכן, הדברים הללו, טוב שייבחנו, ונראה איפה ואיך אפשר לשתף בנטל גם בסכומים המאוד-מאוד משמעותיים הללו. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. 

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת   

היו"ר ארז מלול:   

הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

סגנית מזכיר הכנסת ראדה חסייסי:   

תודה. ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –

לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 151), התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 152), התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה. תודה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

הצעת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצווים   

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת עידן רול, בבקשה. בבקשה.

עידן רול (יש עתיד):   

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. כנסת נכבדה, לצערי, אני רוצה לחזור למשהו שנאמר פה כשחגגו ברוב הוד והדר את ההטבות למילואימניקים. כבר אז אמרתי שהטבות שלא מסייעים לממש, וזכויות שלא מסייעים למילואימניקים לממש, זה כמו הבטחות על הקרח. בכל יום אני מקבל מכמה כיוונים פניות ממשרתי מילואים שפשוט לא הצליחו לקבל – חלקם לא הצליחו לקבל את מלוא הזכויות שלהם; מרביתם לא הצליחו לקבל אותן בכלל.

היום כבר דיברו איתי מילואימניקים שאומרים: אנחנו כבר חזרנו מצו ראשון של 100–130 יום, אנחנו כבר יודעים מתי הצו הבא שלנו, ועדיין לא הצלחנו לקבל את הזכויות שלנו מתקופת המילואים הראשונה. הם כבר מבינים שהסיכוי שהם יקבלו את מה שהם הפסידו הוא נמוך. אני מדבר איתכם במיוחד על עצמאים – חלקם אומרים: עדיין לא הצלחתי לממש שקל מהסיוע לעצמאים; אני יודע שאני חוזר שוב עוד חודש-חודשיים למילואים, מי יודע מה יהיה עד אז.

זה מטורף בעיניי שהבית הזה שמח וחגג, ובקואליציה חגגו ודיברו על הגדלות, וידענו שרוב התקציב שכביכול נצבע לטובת מילואימניקים, אין לו בכלל מקור תקציבי, אבל מה עם לייצר פתרון אמיתי? בסוף יש אנשים אמיתיים, יש משפחות אמיתיות בסוף הדפים שמחולקים פה, בסוף החקיקות שעוברות פה, בסוף נאומי הרהב של פוליטיקאים שאומרים: איזה יופי, ואני סיפרתי ואני סידרתי, ואיזה חשובים המילואימניקים. בסוף יש אנשים, ובסוף יש מבחן נורא פשוט, מבחן התוצאה – קיבלו כסף, לא קיבלו כסף; קיבלו מה שמגיע להם, לא קיבלו מה שמגיע להם – והם לא קיבלו מה שמגיע להם. זה נורא פשוט. אני בטוח שכל אחד פה שילך וישאל את המילואימניקים הקרובים אליו, מה שנקרא, ישמע שהם לא קיבלו. 

אדוני היושב-ראש, האבסורד הוא שלרובם אין פנאי לזה, לא נעים להם, הם מרגישים שהם מטריחים, והרוב פשוט – הם אומנם גיבורים גדולים בשדה הקרב, ללא ספק, אבל מול תחנות הביורוקרטיה זה כבר סיפור אחר. אין להם זמן, וזה בדיוק מה שהזהרתי מפניו: שהם יצאו ממילואים – ואנחנו מצפים שמה? חושבים פה בממשלה שהם יתחילו להתעסק בשיחות מבוקר עד לילה לביטוח לאומי, למס הכנסה, כי זה לא עובד?

היה צריך להקים פה במשרד הביטחון מינהלת מתוקצבת, עם מה שנקרא Case Manager. כל מי שעשה מילואים, המינימום שאפשר לעשות עבורו או עבורה הוא להצמיד בן אדם שאומר: זה מה שמגיע לכם, אני מטפל בזה, בואו תחתמו לי פה, אני אדאג לכול, אני אעדכן אתכם אם צריך מסמכים נוספים, אני אודיע לכם. בינתיים אני על זה. לכו תהיו עם המשפחות שלכם, לכו תשקמו את העסקים שלכם.

אני אומר לכל מי שאולי יבוא ואחרי זה יגיד: לא, אבל יש רואי חשבון, יש עורכי דין – פונים אליי רואי חשבון, פונים אליי עורכי דין ואומרים: זה גדול עליי. אני עורך דין, והסבך הביורוקרטי גדול עליי, לא מצליח לקבל לעסק שלי כלום ממה שהתחייבו.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

עידן רול (יש עתיד):   

זו בושה, זו פשוט בושה גדולה שזה המצב של מילואימניקים שחוזרים משדה הקרב, ועכשיו צריכים להילחם על המעט שמגיע להם. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה. חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי (יש עתיד):   

אדוני היושב-ראש, ענייננו הר הבית שוב, חבית חומר הנפץ של העולם המוסלמי, וראוי שכך נתייחס אליו. אני מברך את הקבינט על כך שהוא נטל את האחריות, והוא אשר יקבל את ההחלטות. 

קראתי השבוע שהשר בן גביר שלח מכתב לראש הממשלה – מסיר את האחריות מכל מה שקורה בהר הבית. ברור כשמש, הוא מכין את הקרקע שחס וחלילה אם יפרצו מהומות ביום השישי הראשון – ואני מאוד מקווה שלא יפרצו, אני מאוד מקווה שהכול יעבור בשלום – בדיוק שר הטיקטוק יגיד: אמרתי לכם, קונספירציה, למה לא שמעתם לעצתי לא לתת לאף אחד להיכנס. הרי זו הייתה ההמלצה שלו, חסר הבנה – חוסר הבנה מוחלט לכך שצריך לאפשר חופש מוחלט, חופש דת מוחלט, ובפרט לערביי ישראל, אזרחי מדינת ישראל. 

רוצה להגביל כניסת פלסטינים מיהודה ושומרון – אפשר לדבר על זה, אבל לא לתת לאף אחד להיכנס? נהדר. הרי כולם היו מתכנסים בשערי העיר העתיקה, והמהומות היו פורצות משם על כך שלא נתנו להם להיכנס להר הבית. השליחה של המכתב היא פשוט להכין תירוץ, סיבה. הרי איך שיפרצו מהומות, הוא הראשון שיתייצב ויגיד: אמרתי לכם, הזהרתי אתכם, לא שמעתם לי. חוסר הבנה מוחלט. טוב שהקבינט לקח ממנו את האפשרות הזו. אין לו שום יכולת ניהול.

קראתי – ומה לעשות, אני בצד שאומר: הממשלה הטורקית – טוב שאנחנו כרגע במין פאוזה איתה, לאור מה שאומר נשיאה, ארדואן, על מדינת ישראל. הוא מאשים אותנו – אני לא רוצה להגיד אפילו במה, כי לא ראוי שכנסת ישראל תשמע. התקבלה בקשה לקבל דיווח על שני עצורים טורקים שנמצאים אצלנו בשירות בתי הסוהר, אז הוא אומר: לא, אני לא נותן דיווח. הרי רק לפני שבועיים נעצר כדורגלן ישראלי על ידי הממשל הטורקי. הרי זה win-win. מה הטמטום הזה, לא לתת דיווח על מה הם עצורים? בשביל מה? מחר ייעצרו אזרחי ישראל ולא נקבל דיווח. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:   

חברת הכנסת שרון ניר, בבקשה. לאחר מכן – חבר הכנסת נאור שירי.

שרון ניר (ישראל ביתנו):   

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כבר לא יודעת מאיפה להתחיל. ממשלה כושלת, שיש בה ירידת ערך בכל מרכיבי הביטחון הלאומי. ביטחון – אין; המצב בצפון חרפה; אפס הרתעה; ביטחון לאומי – עוד זה מדבר וזה בא: ממש בשלוש הדקות האחרונות היה רצח בלוד; אתמול רצח – בעפולה. והשר לביטחון לאומי? הוא שותק.

כלכלה – פשיטת רגל. אנחנו נמצאים פה בדיון על החלטה בדבר צו מס ערך מוסף. הולכים על ההחלטות הכי קלות: מכניסים את היד לכיס של האזרחים ושל אלה שאין להם. פשוט פשיטת רגל. ברמה הבין-לאומית – בידוד מוחלט. עד לאיפה ולאיזו תחתית נגיע? כמה נגרד את התחתית?

אבל אני רוצה לנצל את הזמן שיש לי לדבר על דוח האו"ם ועל השימוש באלימות מינית כנשק מלחמה. הדוח שפורסם לאחרונה – ועולה בשעות הקרובות לדיון באו"ם – מעלה תמונה מחרידה של המציאות שבה אנחנו חיים. לפי הדוח, שנערך על ידי פרמילה פאטן, במהלך מתקפת החמאס ב-7 באוקטובר, ביצע חמאס פשעים נגד האנושות, ונקט אלימות מינית כנגד גברים ונשים כאחד: אונס, אונס קבוצתי ואונס גופות. פגיעות אלה אינן רק פגיעה בגוף האדם – זהו רצח הנשמה; זוהי רמיסת הכבוד. הדוח מציג הוכחות לפגיעות מיניות במהלך הטבח, כמו גם פגיעות מיניות בחטופים ובחטופות שנמצאים בשבי כרגע. חובתנו לקרוא לקהילה הבין-לאומית לפעולה מיידית; חובתנו לדרוש מהעולם כולו: אסור לטמון את הראש בחול, אסור לשתוק ואסור להתעלם. אין לנו את הפריבילגיה להישאר אדישים.

כל קריאה צבועה בעולם להפסקת אש בלי להתייחס לזוועות האלה היא עוול בלתי נסבל לנפגעים ולנפגעות, וזה נותן אור ירוק לחמאס להמשיך להתעלל ולפגוע בנשים בשבי. קריאה להפסקת אש לא יכולה להיות מסך עשן להשתקה ולהסתרת פשעים. היא לא יכולה להיות תירוץ להפקרת נשים וגברים. אני רוצה לומר פה לכולם: לנו יש חובה מוסרית, חובה מוסרית לאותם חטופים וחטופות. יש לי תביעה ודרישה מהעולם כולו להתאפס ולתבוע לאלתר מהחמאס את שחרור החטופים.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת נאור שירי, בבקשה.

נאור שירי (יש עתיד):   

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. רציתי נורא לדבר על הסעיפים התקציביים, אבל דודי אמסלם היה פה – השר לשיתוף פעולה אזורי, עם עשייה מאוד נרחבת בחודשים האחרונים – וקסם לי נורא משפט אחד שהוא ציין. לא נהוג שממשלה שנכנסת מקימה ועדת חקירה על הממשלה שיצאה – דודי אמסלם, 11 במרץ 2024.

אני שמח לקבל "שיעורי לא נהוג", מה שנקרא, מדודי אמסלם. אז עברתי על עוד כמה סעיפים שלא נהוג שממשלה תעשה. נניח, לא נהוג שממשלה תתעלם ותתייחס בצורה שהיא מתייחסת למשפחות החטופים והחטופות; לא נהוג שאחרי אסון עם 45 נרצחים, צריך יהיה למנות ועדת חקירה רק בממשלה הבאה, ולא אתם תחקרו או תמנו את ועדת החקירה בו בזמן. זה לא נהוג; לא נהוג שאחרי שאסון הכרמל קרה, אם שכחנו, לא קמה ועדת חקירה.

לא נהוג להעלות מיסים כל הזמן, בעוד הממשלה ממש לא מציגה שום צעד להתייעלות כלכלית, אפס; לא נהוג למנות שר משתמט, מורשע בעבירת תמיכה בארגון טרור לשר לביטחון לאומי; עוד יותר – נוכח הכישלונות העצומים שלו וחוסר ההצלחה ביצירת מרחב ציבורי בטוח, לא נהוג להשאיר אותו בתפקיד.

לא נהוג להמשיך בזמן משבר כלכלי מן החמורים שהיו לנו אי פעם במדינת ישראל, להמשיך עם כספים קואליציוניים ולא לקצץ במשרדי ממשלה; לא נהוג לא לקיים את מסקנות צוק איתן, שומר חומות, אסון הכרמל, אסון מירון. בעיקר לא נהוג – או לא צריך שיהיה נהוג בממשלה הגיונית, מערבית, ליברלית, דמוקרטית – לשלוט במשך 17 שנים ועדיין לעלות לפה, ובכל ריאיון ובכל התבטאות שלכם, להאשים איזה הסכם מלפני 30 שנים, ראשי ממשלה מלפני 20 שנים, ולא יודע – דוד בן-גוריון, אולמרט, שרון, מי לא? כולם אשמים, רק אתם לא. זה מה שלא נהוג במדינת ישראל, ולצערי, הפכתם את זה לנורמה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חברת הכנסת מירב כהן, בבקשה.

מירב כהן (יש עתיד):   

כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני קוראת את ההצעות השונות שנועדו להכשיר את ההשתמטות ההמונית והמגזרית מצה"ל, אני שומעת איך הרב הראשי מאיים שהחרדים יעזבו לחו"ל אם יידרשו להתגייס, ואני אומרת לעצמי: איבדנו את זה לגמרי. מי שמוכן לקבל את המשוואה המסוכנת שלפיה מגזר שלם פוטר את עצמו מהמלחמה ועוד מקבל על זה תמיכה מהמדינה, הלך לאיבוד. אני גם לא מוכנה לחוק ישראבלוף חדש שרק ימסד את ההתחמקות וההשתמטות מהצבא. הגיע הזמן לשים סוף לתופעה ההזויה הזאת – תופעה יהודית חדשה מאוד במונחים היסטוריים, חדשה ובזויה. יקרא הרב וילמד מהמורשת היהודית. כשיהושע ובני ישראל חצו את הירדן, הם עשו את זה חמושים למלחמה. כשהסגירו את שמשון הגיבור לידי האויב, הוא לא אמר: תורה מגנא ומצלא; הוא הרים לחי של חמור והרג איתה 1,000 פלישתים. לא ציוו אותנו: הבא להורגך – שב והתפלל לנפילתו, אלא, הבא להורגך – השכם להורגו. כך נכתב, נכון?

אפילו במלחמת העצמאות, בשכונות החרדיות נתלו אז פשקווילים שקוראים לבחורי המגזר החרדי להתגייס להגנה על המדינה הטרייה. רק ל-400 עוקרי הרים, החכמים ביותר, ניתן פטור חברתי וצידוק מוסרי וחוקי לא לצאת למלחמה. אז תגידו לי, איפה גאוני הדור שלנו ואיפה הרב הראשי? "אמר רבי יהודה – – – במלחמת חובה הכול יוצאין" למלחמה, "אפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה". אז איך ולמה הסכמנו שה-400 האלה יהפכו ל-60,000? איך אפשר להצדיק 150,000 תלמידי ישיבות ואברכים שלא משרתים, ומרביתם גם לא עובדים, בזמן שאנחנו נטחנים, נקרעים, נפצעים ונופלים? כשקמים עלינו לכלותינו אסור להישאר בִישיבה ואסור להישאר בַישיבה. ככה לא מתנהגים אחים. תודה. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה. 

עופר כסיף (חד"ש-תע"ל):   

אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היה לי הכבוד בשבוע שעבר להיות מוזמן ולשוחח עם קולקטיב, גוף חדש יחסית, שנקרא "קולקטיב מזרחי-אזרחי". מדובר באנשים יקרים לליבי, את חלקם אני מכיר שנים רבות, שמזוהים עם השמאל, והם רובם ככולם ממוצא מזרחי. הזכרתי שם, באותו כנס חשוב, הזכרתי ספר שהזכרתי אותו גם פה לפני כמה שנים, שערכו שני מרצים ממכללת ספיר, פרופ' ארז צפדיה וד"ר חנה כץ, והספר נקרא מהפקרה להשגחה.

במה בעצם מדובר, ואיך זה קשור לנושא שאנחנו מדברים עליו פה? אם אני משתמש בכותרת, וגם למעשה בחלק נכבד מהנאמר בספר, ככל שהמדינה יותר מפקירה את אזרחיה, כך בסופו של דבר היא יותר נגררת להשגחה. כאשר מעלים מס ערך מוסף כעוד נדבך בהזנחה הנפשעת של אזרחי המדינה בתקופה כל כך קשה, מה שיוצא מזה בסופו של דבר, הצד השני של המטבע, הוא השגחה. 

המדינה, תחת ממשלת הזוועות הזאת, ממשלת הדמים, ממשלת הכישלון, שבראשה נוכל, שקרן סדרתי, מפקיר, אינפנטיל שמטיל על כולם את האשמה חוץ מעל עצמו – אין לו אחריות על כלום, רק כשכביכול מדובר על משהו חיובי, אבל כמובן שאין משהו חיובי לציין בהקשר הזה – מפקירה את האזרחים, מטילה על הציבור הרחב, בעיקר על השכבות המוחלשות, מטילה עכשיו עוד מס בנוסף למה שכבר מטילים, ושום דבר לא, למשל, על בעלי ההון. 

כמה פעמים העליתי בוועדת הכלכלה מול השר, גם היום, את העיקרון או את הנושא של מאבק ביוקר המחיה באמצעות עידוד וסיוע לקמעונאים הקטנים ולמכולות? זה גם יסייע למשפחות, ל-10,000 עסקים קטנים, וגם לציבור הרחב, שישלם פחות, ויוקר המחיה ירד. זה המפתח. שום מענה. זאת ממשלה מנותקת. זאת ממשלה שבזה לציבור הרחב, שמשפילה ומבזה את הציבור הרחב, שפעם אחרי פעם פוגעת בו, ובעיקר בשכבות המוחלשות.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

עופר כסיף (חד"ש-תע"ל):   

רק תרשה לי.

היו"ר ארז מלול:   

בבקשה לסיים.

עופר כסיף (חד"ש-תע"ל):   

ממשלה שמרסקת את החברה. התוצאות הן גם פשיעה משתוללת, כפי שנאמר. החברה מתפרקת בגלל ממשלת הכישלון הזאת. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

קריאה:   

עלילת דם. אתה לא מתבייש? מעליל עלילת דם.

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת   

היו"ר ארז מלול:   

הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

סגנית מזכיר הכנסת ראדה חסייסי:   

תודה. ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –

מסקנות הוועדה המיוחדת לצמצום פערים חברתיים בפריפריה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אלמוג כהן ונאור שירי בנושא: הפקרת העיר אופקים לאחר אירועי 7 באוקטובר.

מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת זאב אלקין, שרון ניר, משה פסל ומשה טור פז בנושא: סגירת אתר המורשת הלאומי גבעת התחמושת דווקא בזמן מלחמה. 

מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עידן רול, משה סולומון, לימור סון הר מלך, יבגני סובה, ניסים ואטורי ואורית פרקש הכהן בנושא: הקלות במוסדות אקדמיים עבור משפחות משרתי הקבע במלחמת חרבות ברזל. תודה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

הצעת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצווים   

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת ואליד אלהואשלה – אינו נוכח. חברת הכנסת יסמין פרידמן, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יסמין פרידמן (יש עתיד):   

אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, כתבתי לי משהו ונאלצתי לשנות אותו, כי לפני שעה נרצח עוד אזרח. אז מסתבר שהיום נרצחו שלושה אזרחים, ועוד לא נגמר היום. בסופ"ש האחרון נרצחו חמישה אזרחים, אחת מהם אימא לחמישה ילדים. 

אני רוצה להזכיר לכם משהו. "מי בעל הבית?" – נשמע לכם מוכר המשפט הזה? "מי בעל הבית" היה הקמפיין של בן גביר בבחירות האחרונות. בכל מקום שהגענו אליו נתלו שלטים: "מי בעל הבית?" אנחנו בעל הבית; אני בעל הבית. אותו בעל בית גם טרח והגיע לכל זירת פיגוע ואירוע, במיוחד בדרום, התסיס, רקד, שתל, הלהיט רוחות – וסחף המונים, יש לציין. 

אך שנה פלוס אחרי, את מה שאנחנו ידענו מההתחלה מגלים כולם. בעל הבית טוב בטיקטוק, טוב ברשתות, טוב בתקשורת. בלנהל את הבית? פחות. שורה של נטישות בעלי מקצוע; פיטורים של בעלי מקצוע; יועצים שהקשר בינם לבין ביטחון פנים הוא מה שנקרא מקרי במקרה הטוב; עבירות תנועה; עבירות – נקודה; כתבי אישום; הרשעות; גיבוי דווקא לשוטרים אלימים. מי לעזאזל רוצה בעל בית כזה?

אז אדוני, אולי כדאי שאפרט לך מה קורה בבית שאתה טוען שאתה הבעלים שלו. רצח נשים – עלייה. שמונה נשים נרצחו על רקע אלימות במשפחה, האחרונה רק היום; רצח במגזר הערבי – עלייה. 36 אזרחים מהמגזר הערבי נרצחו מתחילת השנה; הפשיעה במגזר הערבי – עלייה; תחושת הביטחון האישי – ירידה חדה חדה חדה. 

וזה שאתה מתגאה בחלוקת נשקים לכל דורש, מראה רק דבר אחד – אתה כושל בהגנה על האזרחים ומצפה מהם להגן על עצמם. גם כן בעל בית. אולי הבעיה היא בהגדרת מהו בית. אולי עבורך בית זה רק אזור מסוים, נניח יהודה ושומרון, אבל בית הוא גם האישה שנרצחה בעפולה וגם חבר המועצה שנרצח בבאקה אל-גרבייה. תודה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אתמול אזרחי ישראל קיבלו הצצה מפחידה לגבי סדרי העדיפויות של הממשלה הזאת. הממשלה קיצצה 14 מיליון שקל של תמיכה בלהט"בים והעבירה אותם לשונאי להט"בים. עשרות מיליוני שקלים אושרו אתמול במשאל טלפוני דחוף ויוקצו לרשות לחיזוק הזהות היהודית של אבי מעוז, ההומופוב שהבטיח לשלוח צעירים לטיפולי המרה, לבטל ניתוחים לטרנסים, לדחוף תכנים כהניסטיים, הומופוביים וגזעניים למערכת החינוך הממלכתית, ובמקביל, עשרות מיליוני שקלים קוצצו מפרויקטים מצילי חיים עבור להט"בים, לדוגמה, קיצוץ בתוכנית לצמצום אובדנות בקרב להט"בים, קיצוץ במסגרות חוץ-ביתיות ללהט"בים, קיצוץ בתוכניות לקידום סובלנות כלפי הקהילה הגאה, שבשנה החולפת סובלת פי ארבעה בכמות האלימות כנגדנו במרחב הציבורי בישראל, קיצוץ בתוכנית להגנת ילדים ברשת, קיצוץ בתוכנית לצמצום זנות. 

אני רוצה לשאול אולי את חברי הקואליציה שיצביעו בעד אותם קיצוצים: מה יקרה לאנשים שחושבים להתאבד בלי מענה מתאים? מה יקרה להם? 

טלי גוטליב (הליכוד):   

אתה באמת – – – אתה רוצה תשובה על זה? אתה באמת רוצה תשובות?

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

מה יקרה לאותם אנשים ששוקלים להתאבד – – – 

טלי גוטליב (הליכוד):   

אתה באמת רוצה תשובה על זה? 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

כן, טלי גוטליב, אני רוצה תשובה, כי יש אנשים – – – 

טלי גוטליב (הליכוד):   

אז תקשיב לי. לא רק שיש מענה לאובדנות, חס וחלילה, או לנטייה אובדנית – – – 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אתם מקצצים אותו עכשיו. אתם מקצצים בתקציב. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

זה ממש לא, זה נכנס תחת הכותרת – לא, לא. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אתם מקצצים 14 מיליון – – 

טלי גוטליב (הליכוד):   

קיזזנו את מערך בריאות הנפש באופן שונה. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

– – וגם בתוכנית לצמצום אובדנות. אז מה יקרה להם, טלי גוטליב? יש מענים – אתם מקצצים בהם.  

טלי גוטליב (הליכוד):   

ממש לא. יש מענים – – – 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אז מה יקרה לאותם אנשים מהקהילה הגאה שחושבים להתאבד? 

טלי גוטליב (הליכוד):   

אני לא מסכימה איתך. ברוך השם, אנחנו נמצאים במקום שבו הלהט"ב הם חלק מאיתנו, ולכן גם הטיפול בהם הוא חלק מכל התקציב.  

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

לכן אתם בוחרים לקצץ בתוכניות מצילות חיים, כן. יש קיצוץ של 14 מיליון שקלים בתוכניות, בתוכם התוכנית לצמצום או למניעה של אובדנות בקרב להט"בים. אפרופו, צמצום, סגירה – – – 

טלי גוטליב (הליכוד):   

לא סגירה. לא סגרו לך אף מקום. לא סגרו לך מקום, כי התוכנית לא מומשה. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

מצמצמים תוכניות למסגרות חוץ-ביתיות. לאן ילכו בני הנוער שזרקו אותם מהבית עכשיו? לאן הם ילכו? 

טלי גוטליב (הליכוד):   

בדיוק למסגרות החוץ-ביתיות שקיימות. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

	סוגרים עכשיו. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

אף מסגרת לא נסגרה. אף מסגרת לא נסגרה. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

כן? אף מסגרת לא נסגרה? 14 מיליון שקלים אתם מקצצים עכשיו. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

המסגרות לא נסגרות. לא ייסגרו בתקציבים ספציפיים.

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

לא ייסגרו. לא ייסגרו. זה מזכיר לי – את יודעת, חברת הכנסת גוטליב, זה מזכיר לי הבטחה של יושב-ראש הכנסת אמיר אוחנה ביום השבעת הכנסת – – – 

טלי גוטליב (הליכוד):   

לא ייסגר בכלל. זה יכניס את המדינה לגירעון שהמדינה לא תצא ממנו. מה אתם חושבים, שאפשר לא לקצץ? מאיפה תביא לי כל חודש מיליארדים של שקלים למלחמה? 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אה, אוקיי. אז עכשיו מ"יש מענים" – "אנחנו צריכים לקצץ במענים". אז יש קיצוץ במענים. תראי לי עוד מקום בתקציב המדינה שיש בו קיצוץ בהיקף של 40%. 

היו"ר ארז מלול:   

תלושי המזון. בתלושי המזון. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

	אתם מקצצים ב-40% בתוכניות של הלהט"בים. 40% אתם מקצצים – – 

היו"ר ארז מלול:   

בתלושי המזון – 50%.

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

– – גם בצמצום אובדנות וגם במענים חוץ-ביתיים. אתם מקצצים. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

גם תלושי המזון קוצצו. כסף צומח על העצים – – –

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אתם מקצצים. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

לא, לא. סליחה. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

– – –

היו"ר ארז מלול:   

לא. ניהלת את הדיון. משפט אחרון. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

חברת הכנסת גוטליב, זה מזכיר לי הבטחה של יושב-ראש הכנסת אמיר אוחנה, ביום שבו הושבעה הכנסת, שבה הוא אמר: "לא ייפגע ילד אחד, משפחה אחת". מדובר פה בפגיעה אנושה בילדים, בבני נוער, בצעירים, באנשים, בחיים שלהם ובהזדמנויות שלהם בחיים.

טלי גוטליב (הליכוד):   

ממש לא. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

באמת, זה חרפה ובושה. 

היו"ר ארז מלול:   

בבקשה לסיים, יוראי.

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

זה בושה וחרפה. אני פשוט לא מצליח להבין איך אתם, חברי המפלגה הלאומית-ליברלית, מרשים לתקציב הזה לעבור, עם הקיצוצים הכואבים נגד חברות וחברי הקהילה הגאה. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

הכסף צומח על העצים. הינה, עכשיו אני אדפיס כסף, אדפיס כסף להתמודד עם המלחמה.

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

תתביישו לכם. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. אני מזמין את חברת הכנסת מטי צרפתי הרכבי. 

יוראי להב הרצנו (יש עתיד):   

אה, כמה משרדים נסגרו? כמה כספים קואליציוניים נסגרו? 

טלי גוטליב (הליכוד):   

אני אדפיס – – –

היו"ר ארז מלול:   

יוראי, יוראי, אני רוצה להגיד משהו אישי, בסדר? אפשר? 

היום הבת שלי חוגגת בת-מצווה, דינה מלול. עושים את זה באירוע מאוד מצומצם בגלל התקופה, רק בחיק המשפחה. אני מאחל לה מפה מזל טוב. שתמשיך להיות דינה המתוקה והחרוצה. שנזכה לראות נחת ונזכה לראות בחופתה. בעזרת השם, תעשה הרבה נחת. נשמח בפעם הבאה איתה, בתקופות הרבה יותר טובות והרבה יותר משמחות. תודה רבה לכם. תודה רבה. 

קריאות:   

מזל טוב. 

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. 

מטי צרפתי הרכבי (יש עתיד):   

אז מזל טוב לדינה מלול. שכל משאלותיה יתגשמו. 

היו"ר ארז מלול:   

אמן, אמן. תודה. 

מטי צרפתי הרכבי (יש עתיד):   

ותוכל להיות מה שהיא רוצה. 

היו"ר ארז מלול:   

אמן, אמן.

מטי צרפתי הרכבי (יש עתיד):   

כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אנחנו מציינים 157 ימים למלחמה. 134 חטופות וחטופים עדיין נמצאים בידי חמאס, והממשלה לוקחת את הזמן. את יום האישה הבין-לאומי ציינו ביום שישי בעצב רב, מאחר ש-19 מאחיותינו נמקות בעזה, וכל זכויותיהן ניטלו מהן. 

בשבוע שעבר דיברתי כאן על הסכנה שטמונה בגל ההתחמשות ועל העלייה באלימות כלפי נשים. באותו יום עמד מספר הנרצחות מראשית 2024 על שבע נשים; הבוקר עוד אישה נפלה קורבן לטרור המגדר מבית, והיא הנרצחת התשיעית מתחילת השנה. 

אתמול התקיים הסבב השני של הבחירות המוניציפליות, בחירות שבהן הושחתו שלטי חוצות שנשאו את פניהן של נשים, והממשלה לא פועלת למיגור התופעה – לא רק בבחירות המוניציפליות, שלטי נשים בכלל – בחירות שבהן כאשר ראש העיר הנבחר של בית שמש הודה בנאום הניצחון שלו לקודמתו, הגב' עליזה בלוף, הקהל צעק "בושה" כלפי ראשת העיר היוצאת. מועמדות חדשות נבחרו לראשונה, ראשות רשויות נבחרו מחדש, ואחרות הפסידו, לצערי. בסיכום, מספר הנשים העומדות בראש רשות נותר זעום בדיוק כפי שהיה – 14 נשים בלבד מתוך 259 רשויות ברחבי הארץ. רק 14 נשים עומדות בראש רשות.
 
בזירת חברות המועצה התמונה מעודדת מעט יותר. ב-20 רשויות הושג ייצוג שוויוני לנשים במועצת העיר בהשוואה לשתי רשויות בלבד בבחירות 2018. מספר חברות המועצה עלה לשיא חדש של 709 נשים – עלייה של 65% לעומת 2018. השיח המגדרי חי ובועט ומאוד משמעותי. אני בטוחה שהעלייה המשמעותית במספר הנשים במועצות הערים תבוא לידי ביטוי בעתיד בעלייה במספר ראשות הרשויות בבחירות הבאות, רק חבל שזה קורה כל כך לאט.

עוד כמה נתונים מעודדים לסיום. ערכתי סקר, סקר שהזמנתי, והסקר עסק בעמדות הציבור כלפי מנהיגות נשית. הסקר גילה ש-80% סוברים שנשים תרמו למהלך הלחימה מאז 7 באוקטובר. 

היו"ר ארז מלול:   

בבקשה לסיים. 

מטי צרפתי הרכבי (יש עתיד):   

75% תומכים בשילוב נשים בתפקידי לחימה; 72% סוברים שיש צורך בשיתוף נשים בקבינט המלחמה; 65% מסכימים שאם היו נשים בראשות משרדי הממשלה שמטפלים בנושא המפונים, הטיפול היה טוב יותר. הציבור הישראלי מבין שמנהיגות נשית היא המפתח לחברה טובה יותר לכולנו. השינוי הוא רק עניין של זמן.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח. חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, שלוש דקות לרשותך. 

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

אדוני היושב בראש, חברי הכנסת, לצערי, אנחנו נמצאים כבר יותר מחמישה חודשים בתוך האירוע הזה, ואנחנו רואים שממשלת ישראל הובילה אותנו למצב שבו גבולות המדינה הצטמצמו לבין גדרה לחדרה; מצב שבו בצפון מפונים ובדרום מפונים, כשברור לחלוטין – ושיהיה ברור לכולכם שככה לא נראה הניצחון המוחלט. ככה נראה הביזיון המוחלט. באותו הזמן נשמעות אזעקות גם בקריית שמונה וגם באילת. הרגילו אותנו למצב הזה. זה עובר כאילו זה בסדר. 

היו"ר ארז מלול:   

באילת זו הייתה אזעקת שווא, ידידי. 

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

הח'ותים צוחקים עלינו. החיזבאללה חוגגים עלינו. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

במקרה – – – זה היה אזעקת שווא. 

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

אני שמח שאתם שמחים ומאושרים שזו הייתה אזעקת שווא, אבל אונייה דרך ים סוף – להגיע לאילת, כבר לא מגיעה. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

ברור. 

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

נתיבי השיט לישראל סגורים. אז אל תיתלו בזה שזו הייתה אזעקת שווא. אילת עדיין מאוימת על ידי הח'ותים, לא יעזור – –

טלי גוטליב (הליכוד):   

ברור. אנחנו במלחמת קיום. אנחנו במלחמה – אנחנו במלחמת קיום – – –

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

– – ירי של עשרות טילים בלי שום תגובה של מדינת ישראל, אז אל תתגאו בזה שהייתה אזעקת שווא. חברים, תושבי אילת נמצאים תחת איום. תתעוררו. 

טלי גוטליב (הליכוד):   

כל המדינה – – –  

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

	הח'ותים צוחקים עלינו. החיזבאללה מסתלבטים עלינו וחוגגים עלינו. אני אגלה לכם עוד משהו: אחרי חמישה חודשים עדיין יורים עלינו מרצועת עזה. אז אל תדברו איתי על ניצחון מוחלט. 

קריאות:   

– – – ברור.

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

זה בכלל לא ברור. אתם בעבר הרגלתם אותנו. ראש הממשלה נתניהו הרגיל אותנו, הרגיל אותנו לזה שיורים עלינו מעזה, וזה טפטופים, וזה בסדר – הרגילו אותנו, עד שקרה מה שקרה. אחר כך ומאז 7 באוקטובר מתחילים להרגיל אותנו שזה בסדר שיורים עלינו כל יום מלבנון. זה בסדר שממשלת ישראל הנוכחית כבר ויתרה על הגליל. זה בסדר. הובלתם אותנו למצב שבו אין ביטחון, ואין תקווה. ואין סיבה אמיתית להמשיך את הביזיון הזה, שאתם מאפשרים אותו באיך שמנוהל האירוע הזה.

יש רק דבר אחר שהאמת, צריך לעשות, ולהגיד לראש הממשלה כמו שאמר אותו תושב בקריית שמונה: ביבי, תהיה גבר, תשים את המפתחות. תבין שנכשלת. הובלת את מדינת ישראל לאסון הגדול ביותר בתולדותיה. תפנה את הדרך ותיתן למישהו אחר להציל את המצב.

היו"ר ארז מלול:

תודה רבה. חברת הכנסת טלי גוטליב.

טלי גוטליב (הליכוד):   

עם ישראל הנכבד, באתי לכנסת ישראל, חשבתי שיהיו כאן 120 אנשים חכמים, ובעיקר – 120 אנשים אמיצים. אז על חוכמה אפשר להתווכח, אבל אומץ – הוא או קיים או לא קיים. כל מה שאני שומעת פה כשאני יושבת במליאה זה למה ראש הממשלה צריך ללכת ולמה הממשלה צריכה ליפול, כי לא שמעתי אף חבר כנסת – אגב, לא מהאופוזיציה ולא מהקואליציה – שואל את השאלות הבאות – קחו דוגמה: ב-11 בספטמבר 2023 – לא המצאתי – שלושה שבועות לפני תופת אוקטובר, עומד הרמטכ"ל הרצי הלוי, עומד בכנס לזכר מלחמת יום הכיפורים, עומד ואומר שיש חשד חמור לאיחוד זירות ושאסור לזלזל באויב, ובמילותיו, שאסור להיות בהערכת חסר של האויב. אז מה עשית, אדון הרצי הלוי, הרמטכ"ל? מה עשית ב-11 בספטמבר לקראת 7 אוקטובר? האם אתה הזזת כוחות לדרום, לדוגמה? התשובה היא לא; אגב – תפתחו סוגריים – מה שלא הפריע לו למלצר ולדברר ולאשרר את השקר שהייתה תזוזת כוחות מהדרום לסוכה בחווארה. לדובר צה"ל לקח חודשיים להוציא הודעה שזה שקר, אבל לא זאת השאלה. מה עשית, אדוני הרמטכ"ל, מ-11 בספטמבר עד 7 באוקטובר, כשאתה אומר שיש חשד לאיחוד זירות? שאלה אחת.

אבל מה עשית, אדוני הרמטכ"ל, בעניין ההדממה? יש הדממה בצבא, בצה"ל, כשיש סכנה למלחמה. ב-11 בספטמבר הרמטכ"ל אומר שיהיו הרוגים וקורבנות, שלושה שבועות לפני. אז מה עשית, אדוני הרמטכ"ל? ביטלת את ההדממה? לא רק שלא ביטל את ההדממה, ההדממה מפורסמת באתר צה"ל; בואו נדבר ישר לאויב. זו שאלה שנייה שאיפה מישהו מהאופוזיציה או מהקואליציה שישאל? לא אכפת לי מאיפה, אבל לשאול.

השאלה שלישית לרמטכ"ל: תגיד לי, אדוני הרמטכ"ל, מ-11 בספטמבר עד 7 באוקטובר, תראה לי מה עשית רק כדי למלא את מחסני האמל"ח, לאחר שהעברנו נשק לאוקראינה. שלוש שאלות קטנות. מישהו שאל את השאלה הזאת? לא.

יש עוד שאלה שחשבתי – רק רגע, רציתי לשאול אותו עוד שאלה.

מיקי לוי (יש עתיד):   

תחמושת אין לנו.

טלי גוטליב (הליכוד):   

אני רק אומרת, אני רוצה לשאול. אני לא מפחדת לשאול שאלות. אני מוכנה לספוג את כל הרפש וכל הרעל וכל הדמוניזציה שאני עוברת כי אוי אוי אוי, אני נוגעת בפרות הכי קדושות. ומאתרגים פה את הרמטכ"ל. אף אחד פה מהאופוזיציה, אגב, משחר המלחמה לא אמר מילה. תגידו אתם – גם מהקואליציה, אגב – האלוף חירם – תת-אלוף חירם? אני לא סגורה על הדרגות.

משה טור פז (יש עתיד):   

תת-אלוף.

טלי גוטליב (הליכוד):   

תת-אלוף חירם, הגיבור הזה, היום מקבל הערה פיקודית. מה הוא עשה? הוא הפגיז אוניברסיטה שהיו בה אמצעי אמל"ח ומחבלים. קיבל על זה הערה. תגיד, אדוני הרמטכ"ל, מישהו העיר לך? מישהו נתן לך איזושהי הערה?

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

טלי גוטליב (הליכוד):   

אז אני רק אסיים בשני משפטים ואומרת: אדוני הרמטכ"ל החליט שהוא מקים הרי ועדת חקירה – דיברנו פה היום. הוא יחקור את עצמו, הפקודים שלו יחקרו את עצמם. הוא גם ביקש שהדוח יהיה מוכן בתוך שבועיים. מיקי, אדוני היו"ר – – –

מיקי לוי (יש עתיד):   

תחקיר מבצעי.

טלי גוטליב (הליכוד):   

תקשיב, בכל הכבוד, אתה יודע, הבגדים שלי מכובסים; המילים שלי פחות.

היו"ר ארז מלול:   

טלי, טלי, אפשרתי לך משפט סיום, לא לענות תשובות.

טלי גוטליב (הליכוד):   

אני מבהירה ואומרת – לא עונה תשובות, רק מבהירה ואומרת לכל מי שתוהה לרגע – –

היו"ר ארז מלול:   

תישארי בשאלות.

טלי גוטליב (הליכוד):   

– – שאנחנו ניתן שיהיו כאן תחקירים צבאיים, והשב"כ: אני, כל נאום שלי יוקדש פה לאפיזודה וסוגיה של הצמרת – –

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

טלי גוטליב (הליכוד):   

– – כי אני לא אתן שיכפישו פה דרג מדיני כשהיו פה – באמת, אני מחזיקה את עצמי – היו כאן דברים נוראיים שהתרחשו על מדינת ישראל.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן (חד"ש-תע"ל):   

כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, היום הוא היום הראשון של חודש רמדאן. רמדאן כרים, (אומרת בערבית: ושיתקבל הצום של כל הצמים והצמות.) אני מאוד מקווה שהחודש הזה יביא איתו יותר חמלה ויותר רגיעה ויאפשר לאנשים באמת לעבור את החודש בשלום. לצערי הרב, הסימנים הראשונים לא מנבאים את זה. למרות החלטת ראש הממשלה והקבינט וההצהרה כאילו יאפשרו חופש פולחן וכניסה חופשית, מי שצפה אתמול בכניסות למסגד אל-אקצא, באנשים שרצו להגיע ולהתפלל, ראה את השוטרים מפעילים את האלות שלהם גם על מבוגרים וגם על צעירים, גם על נשים וגם על גברים. לצערי הרב, כנראה הממשלה מחליטה משהו ושר הכישלון הלאומי מבצע משהו אחר. הוא עדיין מתעקש, רוצה להבעיר את השטח, חשוב לו להבעיר את השטח וחשוב לו להראות שכאילו הבעיה העיקרית היא בעיה בין-דתית, למרות שהיא לא כזאת.

לצערי הרב, אותו שר, שאם היינו במדינה שיש בה קצת קצת הבנה לזכויות האזרח הבסיסיות ולזכויות האדם הבסיסיות והזכות הבסיסית של לחיות – ואני לא אגיד לחיות בכבוד, אנחנו כבר מדברים על לחיות; מאז שנאם חברי חבר הכנסת אחמד טיבי לפני שעה, שעה וחצי עד עכשיו השתנתה הסטטיסטיקה של הנרצחים באוכלוסייה הערבית. הוא דיבר על 38 נרצחים מתחילת השנה, ועכשיו הפכנו ל-39 קורבנות פשיעה ורצח באוכלוסייה הערבית בתוך שעה אחת, ואני מאוד מקווה שהמספר לא יטפס למעלה. ובינתיים השר שאחראי לכישלון הזה, אחראי להשתוללות הזו ולשפיכת הדמים הזו, עדיין מחפש דרך להבעיר את השטח ועדיין מדבר על כל דבר חוץ מאשר על הדברים שבסמכות שלו, חוץ מאשר על האחריות שלו כלפי האזרחים. הגיע הזמן שהשר הזה זה לא יתפטר – יפוטר בבושת פנים על הפשעים שהוא חולל מאז שנכנס. הגיע הזמן שהממשלה, שעדיין רוצה – –

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן (חד"ש-תע"ל):   

– – רוצה בהמשך כהונתו, שגם היא תתפטר.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חבר הכנסת ירון לוי, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

ירון לוי (יש עתיד):   

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בחודשים האחרונים עמד כאן שר האוצר ודיבר על תקציב המדינה. הוא אמר שמדובר בתקציב אחראי – כל כך אחראי, שלראשונה דירוג – –

היו"ר ארז מלול:   

ששש. חבר הכנסת רביבו, זה מפריע.

ירון לוי (יש עתיד):   

– – האשראי של מדינת ישראל ירד. יש כסף לכולם – – –

היו"ר ארז מלול:   

השר חיים כץ, זה מפריע.

ירון לוי (יש עתיד):   

להמתין, השר, שתסיים?

שר התיירות חיים כץ:   

הכול בסדר. אתה – – –

ירון לוי (יש עתיד):   

תודה. הוא אמר שמדובר בתקציב אחראי – כל כך אחראי, שלראשונה דירוג האשראי של מדינת ישראל ירד. יש כסף לכולם, הוא צעק כאן מעל הדוכן. שר האוצר רק לא סיפר לאזרחים שהכסף הזה מגיע מהכיס שלנו. כל בית בישראל, כל משפחה, מנהלים את התקציב החודשי והשנתי בהוצאות קבועות והוצאות משתנות. בתקציב הזה, הממשלה מעלה לכל בית בישראל את ההוצאות החודשיות הקבועות. העלאת המע"מ ל-18% גורמת לכך שכולנו נשלם יותר – נשלם יותר בסופר, נשלם יותר על החשמל, על המים, על הדלק; הכול יעלה לנו יותר כסף. עלק תקציב אחראי. ואם כל זה לא מספיק, אז הממשלה גם החליטה להעלות את מס הבריאות, ובתקציב הזה כל אחת ואחד מאיתנו ישלם יותר כסף עבור הבריאות. 

על משרדי הממשלה המיותרים אני לא אדבר. נדמה לי שאזרחי ישראל השלימו עם העובדה שבכנסת יש שרים שלא סוגרים את החודש וצריך לדאוג להם לפרנסה גם אם אנחנו בזמן מלחמה. תודה.

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. חברת הכנסת שלי טל מירון – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח.

טלי גוטליב (הליכוד):  

רגע, דילגו על אריאל.

היו"ר ארז מלול:  

אה, סליחה, סליחה. חבר הכנסת אריאל קלנר. סליחה.

היו"ר ארז מלול:  

בבקשה.

אריאל קלנר (הליכוד):  

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חודש אדר ב' טוב ושמח. סיפור קצר, אדוני היושב-ראש, לחודש אדר. רב של בית כנסת קטן נפטר, עלה לשמיים וקיבל מקום בגן עדן. בעודו מטייל בגן עדן שם לב שאחד המתפללים בבית הכנסת שלו, נהג האוטובוס, הבעייתי במיוחד, קיבל מקום הרבה יותר מיוחד ממנו. פנה הרב אל הקדוש ברוך הוא ושאל: איך נהג האוטובוס, שישן בשיעורים שלי, קיבל מקום יותר טוב ממני בגן עדן? ענה לו הקדוש ברוך הוא: כשאתה היית מעביר שיעור, כולם ישנו; כשהוא נהג, 50 איש צרחו שמע ישראל. 

נזכרתי בזה בעקבות כנס הלשעברים ממערכות הביטחון, כנס INSS, בשבוע שעבר. מקומם בגן עדן מובטח, אדוני. בזכותם, כל עם ישראל צריך לעשות תפילות הודיה שעה-שעה על הנס שאנחנו עדיין קיימים, כשאלה היו בכירים במערכות הביטחון. זה היה כנס של עגל הזהב 2024. בניתוק מוחלט מהמציאות, בלי חשבון נפש מינימלי, הסבירו המומחים הדגולים שהלקח שלהם מ-7 באוקטובר הוא שחייבים להקים מדינה לרוצחים שלנו. חלקם הסבירו שהטבח היה באשמתנו, שהיינו צריכים לתת להם מדינה קודם, שרשות הרצח הפלסטינית היא הנציגות הלגיטימית שאיתה צריך לדבר. 

במקום לבחון מחדש את הדרך ולהבין שאם רשות הרצח הפלסטינית, שבכיריה מהללים את הטבח, שמשלמת למרצחים, כולל למרצחי הנוח'בה, שמחנכת שפלסטין היא מהים עד הנהר ושרצח יהודים הוא המעשה הנעלה ביותר, היא הנציגות, אז צריך לחשב את כל מסלול אוסלו מחדש – במקום זאת, הם שוב מדקלמים את אותן סיסמאות, סיסמאות, אדוני, של כת משיחית שאוסלו ומדינה פלסטינית הם "אלה אלוהיך ישראל" שלה. אחרי זה הם לועגים לימין, לנו, שאנחנו משיחיים. 

חלק מאותה חבורה קראו לפגוע בביטחון המדינה ולאי-התייצבות לשירות בגלל עילת הסבירות. כמו המלך בסיפור בגדי המלך החדשים, שהולך עירום ואיש לא מדבר, כך הם מגיעים עם קורות החיים שלהם, והקהל מאזין, והציבור צופה. 

אזרחי ישראל, אם מי שעומד לפניכם מדבר דברי הבל שהוכחו כשגויים והרסניים, וכל מה שיש באמתחתו זה קורות חיים, אז כנראה זה כל מה שיש לו, ומוטב לשמור מרחק ממנו ומעמדותיו. אל תדאגו להם, אזרחי ישראל, את גן העדן שלהם הם כבר הרוויחו. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. חברת הכנסת שלי טל מירון – אינה נוכחת; חבר הכנסת ווליד טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת ניסים ואטורי – מוותר; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח. חבר הכנסת משה טור פז, בבקשה.

משה טור פז (יש עתיד):  

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לא בטוח שכולם שמו לב, אבל היום ראש חודש אדר, הסתיים בדיוק.

טלי גוטליב (הליכוד):  

אריאל קלנר אמר עכשיו.

משה טור פז (יש עתיד):   

שמעתי. ונהפוך הוא, פורים, כמה מתאים, כמה מתאים לזמנים האלה. הרי הכול הפוך פה. הכול ונהפוך הוא, טלי. הינה, השבוע התראיינתי בכלי תקשורת חרדי. מה אמר לי המראיין? אתם רוצים להוציא אותנו מבית המדרש. אתם רוצים לשלוט עלינו, עליי ועל ילדיי. אני רוצה לשלוט פה? האירוניה כמעט התאבדה בו ברגע.

אז אני רוצה להגיד לכם, חבריי חברי הכנסת, הינה הודעה דרמטית: מדינת ישראל היא מדינת חוק. כן, אמיתי. פוגל, לא ונהפוך הוא, זה על אמת. מדינת ישראל היא מדינת חוק. על ידי חוקים אנחנו עושים גם כשלא כל כך בא לנו. אנחנו למשל משלמים מס הכנסה, אגרות; אנחנו חוצים מעבר חצייה רק כשירוק; אנחנו שמים חגורת בטיחות, השר. כמו שהייתי אומר לתלמידים שלי, החיים הם לא פיקניק. חלק מהחוקים אני עושה כי אני מסכים איתם, וחלק מהם אני עושה כי זה החוק.

והינה תגלית, גם היא חדשה – ונהפוך הוא: בין החוקים נמצא חוק גיוס חובה, חוק שירות הביטחון. החוק הזה מחייב כל גבר ואישה המחזיקים בתעודת זהות כחולה וכשירים רפואית להתגייס לשורות צבא ההגנה לישראל. הינה, דווקא חוק הגיוני, לא צריך לחלוק עליו. תסתכלו מסביב. בואו לא ניתמם – למדינתנו המון אויבים; בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו. הרי זה לא ריפוי בעיסוק או חוג לפנסיונרים. מה שנדרש מאיתנו הוא להגן על חיינו, לכן יש חוק שירות ביטחון. בשפה הדתית, אולי אני לא אחדש לכם הרבה, אבל כתוב: "אלה החֻקים והמשפטים והתורֹת אשר נתן ה' בינו ובין בני ישראל". יש חוקים ויש משפטים, דברים שאני מבין ושאני לא מבין. 

ואם כבר בשפת המקורות, עוד חודש וחצי נקרא בהגדה של פסח על יציאה מהכלל: "לכם ולא לו". כיוון "שהוציא עצמו מהכלל, כפר בעיקר", אומרת התורה על ארבעת הבנים. והרשע שואל: "מה העבודה הזאת לכם?" אז אני שואל את חבריי, אחיי החרדים: מה העבודה הזאת לכם? באמת אתם עובדים? אי-אפשר גם לשרת בצבא וגם להיות אדם ירא שמיים? ובאופן ספציפי לאחיי, לאחיי ממפלגת ש"ס, אני אומר: הרי אתם, רובכם שירתם בצבא. רוב מצביעיכם משרתים. עכשיו צאו וקראו לתלמידיכם – היום אור לאדר ב', מייד, בסוף ראש חודש – – 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. תודה.

משה טור פז (יש עתיד):  

– – אני קורא לכם – "מי יודע אם לעת כזאת הגעת למלכות": אל תחרישו. אדוני היושב-ראש, אל תעמדו מנגד. 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה.

משה טור פז (יש עתיד):  

קראו גם לתלמידיכם, גם למצביעיכם, גם למצביעי יהדות התורה, לשאת בנטל. תודה רבה. 

היו"ר ארז מלול:  

תודה רבה. תודה רבה. חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – מוותרת. חבר הכנסת יואב סגלוביץ' – אינו נוכח.

קריאה:  

למה לא נוכח?

היו"ר ארז מלול:  

אה, לא ראיתי, הוא עמד עם הגב.

משה טור פז (יש עתיד):  

נוכח, נוכח.

היו"ר ארז מלול:  

בוא, בבקשה, נו. הוא חבר טוב, מה, אני לא אתן לו?

יואב סגלוביץ' (יש עתיד):  

אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, בכל מקום הוא רץ וצרח, קפץ וצרח, רץ מכל מקום וצעק: משילות, ביטחון אישי. מי האיש?

משה טור פז (יש עתיד):  

מי זה? מי זה?

יואב סגלוביץ' (יש עתיד):  

איתמר בן גביר רץ וצעק ורץ וצעק, והיכן הוא היום?

משה טור פז (יש עתיד):  

איפה הוא?

יואב סגלוביץ' (יש עתיד):  

השר לביטחון כלום ושום דבר.

משה טור פז (יש עתיד):  

איפה הוא?

יואב סגלוביץ' (יש עתיד):  

הוא פוגע בביטחון האישי של מדינת ישראל ושל אזרחי מדינת ישראל. הפשיעה בחברה במדינת ישראל נוסקת. כל שנת 2023 החברה בישראל מדממת, החברה הערבית והחברה היהודית, אבל איתמר בן גביר לא השתנה. הוא רץ וקופץ, רץ וצועק. היום הוא בממשלה; יש שרים; יש תוכניות. הוא רץ וקופץ ומפרק כל דבר שזז. אבל הוא פוגע בביטחון האישי, קודם כול של אזרחי מדינת ישראל, ושל עוד אזרח אחד, שמו בנימין נתניהו. הוא פוגע לו בביטחון האישי כל כך, שהוא נראה מבוהל מכל החלטה, ומרוב בהלה הוא גם מקבל החלטה שהוא יפקיע מהשר הזה את האחריות להר הבית, וקורה הדבר הכי מוטרף שיכול להיות: ראש הממשלה יקבע מי ייכנס להר הבית ומתי יפרצו שוטרים.

מיקי לוי (יש עתיד):   

מפקד המחוז יצלצל אליו.

יואב סגלוביץ' (יש עתיד):   

החלטה מסוכנת ביותר, שקיבל ראש ממשלה לא כשיר, שמינה אדם בלתי כשיר, שגורם נזק למדינת ישראל. 39 נרצחים בחברה הערבית מתחילת השנה. בשנה הקודמת היו בעת הזו 30, ואז עמדתי כאן על הדוכן הזה ואמרתי: תראו, הגרף עולה ולא יורד, ואיפה אתם, ממשלת ישראל? כלום ושום דבר. 

יושב השר דיכטר בצד אחד – הוא פעם עסק בענייניו של בן גביר, כי הוא היה בדוקאי שלו – יושב מולו, יושב איתו בקבינט, ושקט הס. שקט הס. שקט בממשלה, שקט בין השרים, שקט בכל מקום, כי לא אכפת לכם כלום מהביטחון האישי במדינת ישראל. לרוץ בנגב ולהגיד ביטחון אישי, הוא אומר. ראיתם אותו מגיע ברצח הכפול שהיה בערד? מה פתאום; ראיתם אותו מגיע לפיגוע? מה פתאום. זה האיש, זאת דמותו. האיש שקופץ בחליפה, שראש הממשלה לא רצה להצטלם איתו, היום הוא מתחבק איתו. האסון של כולנו הוא נתניהו, הביטוי של זה הוא בן גביר.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, חברת הכנסת יוליה – אינה נוכחת. חבר הכנסת בועז טופורובסקי, בבקשה. אחרון הדוברים, אחרון אחרון חביב, אבל תהיה חביב. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

חמוד, בטח. מה השעה? כלומר, כמה זמן יש לנו?

היו"ר ארז מלול:   

שלוש דקות לרשותך.

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. חבריי חברות וחברי הכנסת ומי שיש כאן בממשלה – אני מניח שהשרים שם מאחור איפשהו, מקשיבים בקשב רב. לדעתי, העלאת מע"מ זו פעולה שמראה את חוסר הלב והאכפתיות שיש לממשלה. כי העלאת מע"מ לא מעלה רק לעשירים; היא לא מעלה רק לאלה שיש להם את הבתים הכי יקרים, את הרכבים הכי יקרים. היא מעלה לכולם, לכל מי שקונה בסופר – בירוחם או ברמת אביב ג', בטבריה או באילת. זה מעלה את המחירים של החשמל לכולם, של המים, של כל מוצרי הצריכה הבסיסיים; אולי לא פירות וירקות, אבל תראו שזה מגיע אליהם, כי זה מעלה את מחירי הדלק, את מחירי ההובלה, את מחירי הקרטונים, את מחירי המים לגדל אותם, את מחירי הדשן.

העלאה של 1% במע"מ, שלא תתבלבלו, זה לא אומר שמשפחה המוציאה 1,000 שקלים, עכשיו יעלו לה ההוצאות בעוד 10 שקלים, אלא זה הרבה יותר, כי אם המים לייצור מוצר עולים, והחשמל לייצור מוצר עולה, והמוצרים הבסיסיים לייצור מוצר עולים, אז הכול עולה. אבל כשמוכרים אותם מעלים את זה בקצת יותר – יותר מה-1% במע"מ – ואז המוצר הבא עולה יותר, ונוצר מצב שמוצר כמו נגיד בגד, לא יעלה בעוד 1% – הוא יעלה בעוד 10%.

זה מתחבר לחוסר האכפתיות וחוסר השוויוניות ובאמת חוסר האומץ להתעסק עם הדברים הרציניים שיש בממשלה הזו. כמו שהממשלה הזאת, יש בה גורמים שמשום מה מפריע להם שמחלצים יתומים או שפוגעים בחפים מפשע. הם לא אוהבים את הקווים האפורים, הם אוהבים שחור ולבן: או שכולם אויבים או שכולם חברים; או שכולם ישלמו יותר – לא משנה אם אתה עשיר או עני – או שכולם ישלמו פחות; או שנהרוג את כולם, גם אם הם מחבלים, גם אם הם ילדים, גם אם הם זקנים, או שלא נהרוג את כולם; או שכולם אויבים או שאף אחד לא אויב.

בדבר אחד הם כן מבדילים בין דם לדם: אם יש לך כוח פוליטי בתוך הממשלה הזאת, אתה יכול להיות חלק מקבוצה שלא משרתת, לא משלמת מיסים, ומקבלת כסף מאלה שמשלמים מיסים, ומקבלת הגנה מאלה שמשרתים. אתה יכול להיות חלק מקבוצה שבה יגידו לאלה שעובדים: עבדו יותר; לכל אלה שמשרתים – שרתו יותר; לכל אלה שמתנדבים – התנדבו יותר. אבל הקבוצה הזאת תקבל יותר קצבאות, יותר כסף, לא תצטרך לשרת, לא תצטרך לעבוד. הדבר הזה לא יכול להחזיק זמן. 

זו ממשלה בתקופה נוראית של מדינת ישראל, שרק מקצינה את ההבדל בין חלק מהאזרחים; זו ממשלה שאיפה שנוח לוקחת מכולם ואיפה שלא נוח לוקחת מאלה שלא נמצאים בממשלה; זו ממשלה שאמורה להיות ימין על מלא, אבל היא ממש לא ימין על מלא, היא דתי על מלא.

גלעד קריב (העבודה):   

שקרנים על מלא.

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אין לי בעיות עם דת, יש לי בעיות כאשר אנשים שמדברים בשם הדת אומרים: אתה דתי – אתה לא תשרת, אתה דתי – אתה לא תעבוד; אתה לא דתי – אתה תשרת, אתה תעבוד, אתה תשלם בעבור הדתי. כל מיני דברים שאי-אפשר להסביר אותם, רק מי שמאמין יכול להבין; מי שלא מאמין צריך לעבוד יותר ולשרת יותר.

זו ממשלה שבאה ואומרת לעם ישראל שקרים. היא יודעת להרחיק את כל אלה שמהצפון ומהדרום מהבתים שלהם, ולהגיד להם שהם ישלמו יותר; להגיד להם שהם ירוויחו פחות; להגיד להם שהם ישרתו יותר; להגיד להם שהם ימותו יותר. זו ממשלה שמפחדת לטפל בבעיות העומק של מדינת ישראל, ממשלה שמנסה להפוך את מדינת ישראל לדתית יותר, לשמרנית יותר, לליברלית פחות, לשוויונית פחות. ממשלה ציונית פחות.

משה סעדה (הליכוד):   

למה? למה? למה פחות?

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אתה צודק. ציונית פחות, כי אצלה יש לך אלמנטים לא ציוניים בממשלה, שאומרים שזה בסדר שקבוצות שלמות באוכלוסייה לא ישרתו למען המדינה, לא ייתנו למען המדינה, לא ישלמו מיסים, וקבוצות אחרות, שבוא נקרא להן – הן אולי לא חלק מהממשלה: ליברלים, מעמד ביניים, פראיירים מבחינתם – יהיו יותר פראיירים; יעבדו קשה בשביל אותם אלה שלא עובדים קשה; ישרתו קשה בשביל אותם אלה שלא ישרתו קשה.

ואנחנו אומרים כאן, אנחנו עדיין מדינה אחת, אבל אני חלק מקבוצת אוכלוסייה הולכת וגדלה שבאה ואומרת: אנחנו לא נהיה פראיירים שלכם. ואני אומר לכם, יש לי שלושה ילדים. אני לא אקבל אף אחד – לא אכפת לי אם הוא נשיא ארצות הברית, ראש ממשלת ישראל, רב גדול או חבר כנסת או שר – אף אחד שיגיד שהבנים שלי והבנות שלי הם בסדר בשביל לסכן את עצמם למען מדינת ישראל, והבנים שלהם או הבנות שלהם לא עושים את זה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

	אני לא אקבל אף אחד שיבוא ויגיד שהילדים שלי צריכים לעבוד קשה מאוד בשביל אחרים, כשהילדים שלהם יעבדו הרבה פחות קשה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה.

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אני לא אקבל אף אחד שיגיד לי מה אני צריך לעשות בשם אמונה שאני לא יכול להבין אותה. או שאנחנו נדע לעבוד ביחד עם זכויות וחובות שוות, או שהמדינה הזאת לא תהיה אותה מדינה. תודה רבה.

היו"ר ארז מלול:   

תודה רבה. אני מזמין את ידידי חבר הכנסת ינון אזולאי לסכם את הדיון. בבקשה.

גלעד קריב (העבודה):   

הממשלה לא רוצה לומר לכם משהו? שר האוצר? כדאי שיעלה ויחגוג עוד הצלחה, כמו באג"ח זבל שהוא מכר לכל העולם.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת, שמעתי פה את רוב הנאומים של החברים שעלו אחד לאחר השני. לא היו הרבה – – – 

נאור שירי (יש עתיד):   

מסכים עם כולם.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

הייתי יכול להסכים, אבל אני אגיד לך, נאור, לא היו הרבה שדיברו לעניין הצו. אתה למשל דיברת לעניין. אתה דיברת לעניין, ירון לוי דיבר לעניין.

היו"ר ארז מלול:   

חבר הכנסת ששון גואטה, אתה מפריע.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

שמעתי. גם האחרון שדיבר, בועז, דיבר לעניין של זה. אבל מה, אתה יודע, דיברת לעניין, דיברתם כלכלה – בסדר. אבל היה מי שבא ובסוף ניסה לקחת את זה למקומות אחרים.

היו"ר ארז מלול:   

חברי הכנסת.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

ניסה לקחת את זה למקום של פילוג. הוא אומנם עשה את זה כזה בחצי אלגנטיות. 

היום בישיבת הסיעה של ש"ס הגיעו אלינו חלק ממשפחות החטופים, וכל אחד סיפר את הסיפור – את הסיפור של הבת, של האימא, של האח, של כל מי שהיה שם. לא פעם מגיעות לשם משפחות של חטופים, ומשתדלים ושומעים ועושים הכול, גם על מנת לראות איך לסייע. הייתה שם אימא של רומי גונן, מירב לשם גונן, והיא אמרה: אני מבקשת מכם דבר אחד – לא בטוח שאתם יכולים לעזור לי; לא בטוח שפה האצבע שלכם. בממשלה יש, והיא ביקשה שנעשה את כל המאמץ בממשלה. יש לנו שישה שרים, וגם הובטח שכל מה שרק אפשר נעשה עד עכשיו וגם ייעשה כשתגיע העסקה עם ההחלטות, ככל שיהיו, גם קשות; נצטרך להצביע ולעשות הכול על מנת לשחרר את החטופים. 

אבל בועז, אני חייב שתשמע רק את הדבר הזה. אמרה אימא של רומי: קשה לי לחזור על הסיפור של הבת שלי כל פעם. היא אומרת: לפעמים כשאתה חוזר על הסיפור, אז משהו מקל עליך ואתה יכול לספר אותו שוב ושוב. אבל היה קשה לה לחזור על הסיפור. היא אומרת: לי כל פעם מחדש יותר קשה. והיא אמרה: אני מבקשת מכם שתמשיכו עם האחדות. האחדות התרופפה, לצערנו. ב-7 באוקטובר, שמחת תורה, באותו רגע שזה קרה, ראינו את כל עם ישראל מגויסים, באמת – דתיים, חילונים, חרדים, לא חרדים, דתיים-לאומיים. באמת, כולם התגייסו, כל עם ישראל בתפארתו. 

היו"ר ארז מלול:   

חברי הכנסת, בבקשה. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
אני לא חושב שאז שמענו איזה שיח של שנאה, איזה שיח של "אנחנו ואתם". 

רון כץ (יש עתיד):   

למה, עכשיו יש אותו?

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
אני חושב שאתה לא מונח. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

ינון, אני אוהב אותך, אבל אני שמעתי חלק מהאנשים לפני כן, והם האשימו את הצבא, והאשימו את השב"כ, והאשימו את השמאל, והאשימו את רבין, והאשימו אני לא יודע את מי. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

בועז, אני לא יודע אם שמעת, ואני חושב שמעולם לא שמעת אותי מאשים צד כלשהו. אגב, איך אמרת? אמרת: אדם שמאמין אז הוא מאמין גם על הגיוס וגם על הפרנסה וגם על הכול. אני, כיהודי מאמין, מה שקורה – אני לא מתלונן. אני יכול לבכות, אני יכול לפעמים גם לשאול; יכול להיות שאני אקבל תשובה בדרך כלשהי. 

אלעזר שטרן (יש עתיד):   

אבל אתה יכול לשנות, אתה צריך לשנות. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

אני יכול גם בסופו של דבר לעשות השתדלות על מנת לשנות, ועושים את זה, ולכן גם יכול להיות שמצד אחד יותר קל לי לקבל את המקרים שקורים, גם כשקורה לי באופן אישי משהו. 

ולדימיר בליאק (יש עתיד):   

אני גם יודע, ינון, שאתה לא תעזוב לחו"ל. אתה לא תטוס לחו"ל. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
שאני גם לא אטוס לחו"ל? אני משתדל לא לטוס לחו"ל. אני, שלוש פעמים בחיים שלי – כשאבא שלי נפטר, והיה מוכר פה, כולם מכירים אותו; רק תגיד למאיר כהן אבא שלי, אתה תראה אותו – – – 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אבא שלך היה איש – – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

כשהוא נפטר – אני אספר לך סיפור, רק תבין מה זו אמונה. כשאמונה – תלך עם האמונה עד הסוף. אבא שלי היה חולה כמה פעמים. 

מאיר כהן (יש עתיד):   

זכר צדיק לברכה. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

	זכר צדיק לברכה, הריני כפרת משכבו. וכשהוא היה חולה כמה פעמים, הרבנים אמרו: לא צריך לפרסם את זה. יש גמרא שאומרת שהנס צריך להיות יותר גדול, תתפללו. ובאמת הוא היה כמה פעמים חולה במשך 12 שנה, ואף פעם לא ידעו, רק – אתה יודע, בקושי ידעו, והתרפא. בפעם האחרונה שהוא היה חולה כבר ידעו יותר. בשמחת תורה, אגב, אפרופו שמחת תורה, היינו סביב המיטה שלו כל הנכדים, כל הילדים, כולם היינו. ראינו שהמצב מידרדר, שרנו סביב המיטה שלו, ואז ברגע אחד הוא ברח מאיתנו. כנראה חוסר הכרה, אחר כך אמרו, אבל 30 יום היה בבית. במוצאי שמחת תורה פתאום התפרץ בכל התקשורת: אתם יודעים, השר לשירותי דת חולה, ואז התחילו תפילות, תפילות רבות התחילו. וכשהתחילו התפילות של כל עם ישראל, אני רוצה להגיד לך שאני אמרתי לקדוש ברוך הוא בעצמי, ואני אומר את זה: הרי אתה מבקש ממני כיהודי מאמין לקדש שם שמיים, שכל מה שאני אעשה, שיהיה קידוש שם שמיים. תשמע בקולי ואני אעשה, איזושהי עסקה שאתה עושה עם הקדוש ברוך הוא מבחינה אמונית – הקדוש ברוך הוא, אתה נותן לי ואני מחזיר לך. ובאמת היו תפילות רבות, היו תהילים והיו כל התפילות שאתה מכיר. 

אחרי 30 יום בדיוק, זה היה מוצאי בחירות של רשויות מקומיות ב-2018, בשעה 18:00 אבא שלי נפטר, החזיר את נשמתו. ואז אני מרגיש בלב שלי ואני אומר לקדוש ברוך הוא: תראה, עשינו תפילות, קבלות, כל מה שאתה רוצה. למה לקחת לנו אותו? מצד אחד אתה אומר: תשמע, אתה יהודי מאמין, מה אתה כופר? מה אתה שואל את הקדוש ברוך הוא דבר כזה? אבל כן, מותר לך לשאול, אף אחד לא אומר שאסור לך לשאול. מותר לך לשאול. והלכתי ללוויה, ואני עומד שם ואני שואל את עצמי – ובאו אלפים – ואני שואל את עצמי בלוויה ואני אומר: תגיד לי, כל אלה התפללו, וכל מי שהיה מסביב ומכיר אותו והתפלל, וגם אנשים שלא האמינו התפללו; באו אליי ואמרו: אם זה עוזר שאני אתפלל, אני אתפלל. זה טוב לך? תעשה את זה. אתה רוצה שאני אקבל על עצמי משהו? אני אעשה איזה מעשה טוב, אין בעיה, וזה קרה, אבל החמצה הייתה. 

הלכנו הביתה, ישבנו שבעה. באמצע השבעה קיבלתי תשובה, כיהודי מאמין. באו אלפים לנחם בימים האלה, כולל יושבי הבית הזה, ואני רואה את שטרן ואת מיקי ואת מאיר. באמת, כמעט כולם באו לנחם, כל יושבי הבית הזה באו, וכל יום אלפים, והגיעו, אני לא מגזים, אלפי סיפורים שלא הכרנו אותם. אלפי סיפורים. ואז אני מסתכל ואני אומר לקדוש ברוך הוא: תשמע, עכשיו אני מבין. קידוש שם שמיים לא נמדד במה שאני חושב, קידוש שם שמיים נמדד במה שנעשה באמת כמה שיותר רחב. ולכן, כשאתה מדבר על אמונה, וזה בסדר, אז כשאני אומר אמונה, האמונה שלי היא אבסולוטית; אמונה בקדוש ברוך הוא, אצלי היא אבסולוטית. אני יכול לקבל שאתה רוצה לדבר, ואני אומר שצריך לדבר, ואני חושב שבדיבור אנחנו יכולים להצליח ובדיבור אנחנו נגיע להבנות. וכשאנחנו עוברים ימים כאלה קשים – היום אימא של רומי גם אמרה שהביאו בתקשורת אחד חרדי שאמר: זה קרה בגלל שעשו את זה בשבת. אני לא מסכים עם האמירה הזאת. מי אני שאחליט למה זה נעשה? אני בכלל יכול להגיע למחשבות למה החשבון הזה נעשה? 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אתה צודק, אנחנו לא יודעים, אבל אני שואל שאלה. אמונה – כל אחד, איש באמונתו יחיה, זה בסדר. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
ולכן אני לא מתערב. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

וגם לי יש תפיסת יהדות מסוימת. אבל עכשיו בסופו של דבר צריך לבנות בניין. אם לא יהיו בסוף הפועלים שיבנו את הבניין, אפשר להאמין עד מחר – הוא לא ייבנה. זאת אומרת, חסרים לנו חיילים. הבן שלי הולך להילחם כי הוא מאמין בזה. זה לא שתגיד: האמונה שלי אומרת שאני לא אוכל להילחם. אני נלחם בתפילה. מה יקרה? הבן שלי יגיד: גם האמונה שלי מונעת להילחם, גם אני אשב ואתפלל.  

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

בועז, אני לא נכנס לוויכוח הזה. אתה יודע למה? כי לא באתי על העניין שאמרת את זה. אני באתי על עצם ההגשה של זה. אני מדבר על ההגשה. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

כל אחד באמונתו. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
אני לא אמרתי לך על עצם זה. האמונה שלך היא כזאת והדרך שלך היא כזאת וזה בסדר. אני מכבד אותך, אגב. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

גם אני קראתי את אותו תנ"ך, גם אני לפעמים קורא, אתה יודע, פה ושם רמב"ם ועוד. אני לא מתיימר להגיד שאני מעמיק כמוך, בטח לא כמו רבנים. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
למה לא? אתה יכול כמו כולם. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

גם מההיכרות שלי עם היסטוריית ישראל וגם עם מה שכתוב בהרבה מאוד מקומות, לא יכול להיות שחלק מהיהודים, אומרים להם: תילחמו נגד אנשים שמנסים להרוג אותנו, וחלק, לא אומרים להם: אל תילחמו, הם אומרים: אנחנו לא נלחמים כי אנחנו מתפללים. פעם אמרו לקצת, אבל לא ל-66,000, כשעכשיו חסרים לנו אנשים. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

אני קורא למה שעשינו עכשיו דיאלוג ושיח ולא ויכוח, בסדר? 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

נכון. לא, אני שואל. זה קצת לא נעים – – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
אני מוכן גם לשבת איתך. אני לא הולך למקום הזה ואני לא הולך לענות על זה, וזה גם לא נכון שאולי אותך לא שומעים ואותי כן שומעים או משהו אחר, כמו שאתה אומר. אני רק אומר דבר אחד: אם מבקשים מאיתנו להמשיך את האחדות, אנחנו צריכים לעשות את זה, וגם אם יש בינינו מחלוקות זה בסדר, חילוקי דעות זה בסדר. אותו אחד שאמר על נובה – אני, אגב, מוקיע את זה, אבל איפה הבעיה? שאם התקשורת הייתה רוצה, הייתה מוצאת מספיק אנשים טובים, חרדים, שיבואו ויראו את הפרצוף היפה שלהם, אלא מה, חיפשה את החריג שבחריג – אגב, כי זה מביא להם כותרת. אין לי בעיה עם זה. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אין ספק, הכול בסדר. 
 
ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   
 
אבל אני אומר, אל תגידו שאתם נקיי כפיים בתקשורת. אל תגידו. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אני לא תקשורת, אני נציג ציבור. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):   

לא אתה. אני מביא את המקום הזה. ולכן, הציפייה מאיתנו כשליחי ציבור – – – 

בועז טופורובסקי (יש עתיד):   

אבל מה יקרה אם יום יבוא, ונגיד הציבור שאני חושב שאני מייצג אותו יבוא ויגיד: האמונה שלנו היא שאם מישהו לא עושה את זה אז אנחנו לא מממנים אותו, אנחנו לא שומרים עליו, אנחנו לא משרתים אם הוא לא משרת, אנחנו לא משלמים לו מיסים. זה מה שמדאיג אותי. האחדות דורשת משני הצדדים להידבר, וזה דורש משני הצדדים לצאת מאזור הנוחות. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):

בועז, אני חוזר ואומר, אתה ואני – – –

בועז טופורובסקי (יש עתיד):

ומכיוון שאתם בשלטון, חובת ההוכחה היא עליכם.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים):

גם כשהייתם בשלטון וגם כשאנחנו – אתה יודע, אני לא אוהב את זה – כשהייתם בשלטון אז לא עשיתם את זה, כשאלה בשלטון אז לא עושים את זה. אני יכול לרדת לזה. ואתה יודע מה, אתה מביא אותי למקום – – –

בועז טופורובסקי (יש עתיד):

אבל עכשיו יש מלחמה.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אני אומר, וראינו את זה – קח אותי, כמתנדב באיחוד הצלה, בימים ובלילות. גם היום אני מתנדב; לצערי היום יוצא לי פחות ואני מתנדב פחות, אבל אני עושה את זה. תסתכל על ארגון זק"א, תסתכל על ארגון עזרה למרפא, על עזר מציון ועל כל הארגונים האלה. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד): 

גם אבא שלי, שהוא בן 80, מתנדב. גם אבא שלי, שהוא בן 80, מתנדב, אבל הוא עם פוסט-טראומה ממלחמת יום הכיפורים. זה שהוא מתנדב זה לא אומר שהוא לא יכול לשרת. הוא דאג שכל הילדים שלו ישרתו. הוא אמר: מי שלא משרת הוא לא ישראלי – ככה הוא לימד אותנו – הוא לא ציוני. אתה מבין? אז אני לא מנסה לכפות עליך את זה, אבל אל תגיד – – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

גם אני לא כופה עליך. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד): 

יש חובה של המדינה – – –

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

בועז, אני לא כופה עליך, ולא איכנס איתך – איפה החובה ואיפה לא החובה ומה כל אחד שומע ומה כל אחד. אני רק אומר לך, אני כן מצפה שכל שיח שיהיה, לא משנה מה, אם זה מעל הפודיום, אם זה בחדרים, אם זה בוועדות – שהשיח יהיה מכבד ומכובד. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד): 

ובאהבה.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

זה מה שחשוב. 

בועז טופורובסקי (יש עתיד): 

אני חושב שבאהבה – – – ננצח. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

זה מה שחשוב. שלא ממקום של התגרות, שלא ממקום של שנאה חלילה או משהו כזה. אגב, אנחנו גם יודעים לעשות דברים ביחד.

בועז טופורובסקי (יש עתיד): 

– – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

זה לא סוד שאנחנו גם יודעים לעשות דברים ביחד. 

לגופו של החוק, אני רוצה רק – אופיר – – –

אופיר כץ (הליכוד): 

עוד דקה.

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

עוד דקה. אני רק רוצה להגיד לגופו של הצו, אם היה צריך להביא אותו ללא תוכנית מאזנת, אני לא חושב שהיינו מביאים, ואם היו מביאים אני לא בטוח שהיינו בעד הצו הזה. כי אני מצטער על צו כזה, אני מצטער על דבר שעלול להביא, בעצם, לפגוע בציבורים – אה, אדוני היושב-ראש, אפילו לא שמתי לב שהוחלף באמצע משהו. אני כל כך הרבה זמן מדבר שהתחלפו יושבי-ראש? 

היו"ר משה סולומון: 

צריכים פה החלפות, כן. 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אדוני היושב-ראש, קודם הזכרתי את הראשון, יו"ר הקואליציה. 

קריאה: 

– – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אתה לא רוצה שאני אענה לך משהו.

היו"ר משה סולומון: 

אם יושב-ראש הקואליציה לא הבין, אתה חייב לחזור. 

אופיר כץ (הליכוד): 

אם זה כמו עם הכרטיסים – – –

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

אגב, אתה יודע, קודם עמדו פה ודיברו על הכרטיסים של דרעי, שוברי מזון של דרעי, 300 מיליון שקיצצו. אתה יודע מה אני שמח? שעל שוברי המזון האלה כל הזמן זעקו נגד. 

קריאה: 

– – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת הכספים): 

עליזה, רק להודות לך. שנייה. אני יכול להודות לך? תודה, עליזה בראשי. 

אני רק רוצה להודות ליושב-ראש גפני; אני רוצה להודות שוב לצוות הוועדה, כי קודם לא כולם שמעו את זה; ליועצת המשפטית של הוועדה שלומית ארליך, לא רק על העבודה על זה, אלא על העבודה המקצועית בכלל, במיוחד בתקציב ובכל השנה. תודה רבה ובשורות טובות.

היו"ר משה סולומון: 

תודה רבה. 

חבריי חברי הכנסת, נא לשבת, תפסו מקומות. אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החלטה בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין) (תיקון), התשפ"ד–2024. נא תפסו מקומותיכם. הצבעה. 

הצבעה מס' 3

בעד הצעת ועדת הכספים – 47
נגד – 29
נמנעים – אין
הצעת ועדת הכספים בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין) (תיקון), התשפ"ד–2024, נתקבלה.

היו"ר משה סולומון: 

47 בעד, 29 נגד, אין נמנעים. אני קובע כי הצעת החלטה בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על עסקה ועל יבוא טובין) (תיקון), התשפ"ד–2024, התקבלה. 

חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת החלטה בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשפ"ד–2024. הצבעה.

הצבעה מס' 4

בעד הצעת ועדת הכספים – 47
נגד – 29
נמנעים – אין
הצעת ועדת הכספים בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשפ"ד–2024, נתקבלה.

היו"ר משה סולומון: 

47 בעד, 29 נגד, אין נמנעים. אני קובע כי הצעת החלטה בדבר צו מס ערך מוסף (שיעור המס על מלכ"רים ומוסדות כספיים) (תיקון), התשפ"ד–2024, התקבלה.

הצעת חוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024 
[מס' פ/2967/25; דברי הכנסת, מושב ראשון, חוב' ל"ו, ישיבה 101; נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר משה סולומון: 

חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024, לקריאה השנייה והשלישית. אני מזמין את חבר הכנסת ינון אזולאי, בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, להציג את הצעת החוק. בבקשה. 

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, הייתם אומרים לי להישאר פה עם איזשהו לחצן של הצבעה, הייתי נשאר פה וזהו. רון, כן, זה חוק שגם אתה תצביע בעדו. 

רון כץ (יש עתיד): 

כל מה שאתה רוצה – – –

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

לא, איפה.

רון כץ (יש עתיד): 

כל מה שתגיד. אבל כן, זה כן. 

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024, שיזמו חבר הכנסת יצחק פינדרוס וקבוצת חברי הכנסת. בטרם אתחיל, אני רק רוצה להגיד לכם – היושב-ראש, אפשר קצת – – –

היו"ר משה סולומון: 

חברים במליאה, נא לשמור על השקט. נא לשמור על השקט.

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

השר מרגי – – – 

היו"ר משה סולומון: 

השר מרגי איתנו. מישרקי, שמור על השקט. בבקשה. 

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

אני רק רוצה להגיד שהצעת – – –

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

– – – 

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

אהלן וסהלן. אתה יודע שאני יושב-ראש הסיעה שלך, את זה אל תשכח אף פעם.

רון כץ (יש עתיד): 

למי הערת עכשיו?

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

ליעקב מרגי. 

רגע לפני שאתחיל – על הצעת החוק, יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת יולי אדלשטיין היה מאוד שמח ורצה לבוא ולהציג פה את החוק הזה, חוק שהוא קידם לאחר שחבר הכנסת פינדרוס וקבוצת חברי הכנסת הגישו אותו, אבל לצערנו, יושב-ראש הוועדה, נבצר ממנו בשל פטירת אימו – ואנחנו נשלח לו את תנחומינו – ומצד שני הוא לא רצה שהחוק הזה יתעכב אפילו דקה אחת, ולכן הוא ביקש שאציג את החוק הזה. נאחל לו בריאות איתנה, וכמובן, מן השמיים תנוחמו.

היו"ר משה סולומון: 

אמן.

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון): 

כיום, קורבנות מעשי טרור ובני משפחותיהם זכאים לתשלומים המגיעים להם מהמדינה באמצעות המוסד לביטוח לאומי. כמו כן, הם רשאים להגיש תביעות נזיקין ולתבוע פיצויים המגיעים להם עקב הפגיעה שנגרמה להם בשל אותו מעשה טרור. 

כידוע, במקביל לכך, למרבה הצער, המדיניות של הרשות הפלסטינית היא להעניק תגמול מיוחד למי שביצעו מעשי טרור. תגמול זה ניתן בשל העובדה שהועמדו לדין בישראל ונידונו לעונשי מאסר. החקיקה של הרשות מפורסמת ברבים וקובעת כי ככל שהעבירה הביטחונית חמורה יותר ותקופת המאסר ארוכה יותר כך גדל שיעורו של התגמול המיוחד שניתן למחבלים. מדיניות התשלום של הרשות הפלסטינית היא מקרה חריג ונדיר של מתן תמריץ ותגמול למעשה טרור, הכרה, הוקרה ותרומה לו, וככזאת היא ראויה לגינוי, והיה ראוי כי תופסק. 

בפסק דינו של בית המשפט העליון בפרשת פלונים, נקבע כי העברת הכספים האמורה למחבלים כמשכורות היא פעולת אשרור המקימה אחריות נזיקית לחובת מי שמשלם משכורות כאמור. עם זאת, בפסק הדין לא הוכרה הזכות לקבלת פיצויים לדוגמה, המכונים גם פיצויים עונשיים, לגבי מי שאחריותו נובעת מאשרור בלבד של מעשה הטרור.

הצעת החוק נועדה להסדיר את סוגיית קביעתם של פיצויים לדוגמה לקורבנות הטרור גם בתביעות נזיקין נגד מי שאחריותם נובעת מאשרור של מעשי הטרור. בכך הוועדה ביקשה להשיג שתי תכליות מרכזיות: ראשית, הפסקת הנוהג הראוי לגינוי של הרשות הפלסטינית לשלם תגמול למבצעי פעולות טרור; שנית, לסייע לנפגעי הטרור ומשפחותיהם בקבלת פיצוי. 

ההצעה מתייחסת למתן פיצויים לדוגמה הן במקרים שמעשה הטרור גרם למותו של אדם והן במקרים שמעשה הטרור גרם לנכות צמיתה של אדם. לפי ההצעה, במקרה שמעשה טרור גרם למותו של אדם, יורשיו יהיו זכאים לפיצויים לדוגמה ממבצע מעשה הטרור, ממתגמל הטרור או ממי שחבותו נקבעה לפי פקודת הנזיקין, בסכום של 10 מיליון שקלים. לעומת זאת, במקרה שמעשה הטרור גרם לנכות צמיתה של אדם, יהיה זכאי הנפגע לפיצוי לדוגמה בסכום של 5 מיליון שקלים. יש לציין כי החוק אינו מונע מיורשיו של אדם או מהנפגע לתבוע סעד אחר לפי כל דין. עם זאת, ככלל, יהיה על התובע להוכיח את התנאים הנדרשים לקבלת פיצויים בתביעת נזיקין. 

לעניין המקור הכספי למימוש פסקי דין שנקבעו בהם פיצויים לדוגמה, מוצע כי אלו יהיו מכל נכס של מתגמל הטרור, בין שנתפס ובין שהוקפא על ידי מדינת ישראל. בנוסף, ככל שמדובר במתגמל טרור שהוא הרשות הפלסטינית, מוצע כי מקור הכספים לא יהיה מהכספים המועברים מכוח חוקי היישום, אלא אך ורק מהכספים המוקפאים כהגדרתם בחוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל; זאת, לאור עמדת גורמי הביטחון שהוצגה בהרחבה בדיוני הוועדה. עוד יובהר כי הפיצויים לדוגמה לא ינוכו מהכספים שמשולמים בידי המדינה או מוסד ממוסדותיה. 

כפי שאפרט להלן, במהלך דיוני הוועדה נערכו לא מעט שינויים בהצעת החוק. בין היתר, הוחלט להרחיב את ההגדרה של "מתגמל טרור" כך שהיא תכלול גם העברת כספים למבצע מעשה הטרור ולמי מטעמו. מטרת השינוי הייתה לתת מענה למקרים שבהם הכספים אינם מגיעים באופן ישיר למבצע מעשה הטרור עצמו אלא לגורמים אחרים. כמו כן, הוחלט כי ניתן יהיה לקבל את הפיצוי לא רק ממבצע מעשה הטרור וממתגמל הטרור אלא גם ממי שחבותו נקבעה לפי סעיפים 12–14 לפקודת הנזיקין, כלומר גם מי שהשתתף, סייע, ייעץ, או שידל למעשה, וכן מי שמבצע מעשה הטרור היה שלוח שלו או עבד אצלו. 

באשר לתחולת החוק על חיילים או יורשיהם, הוחלט שלא להחריגם אלא להחיל את הוראות החוק רק על החיילים המוגדרים נפגעי איבה, ובכך לא לסטות מהמצב הקיים כיום. עוד הוחלט כי תיקבע חזקה שלפיה הנתבע ייחשב מתגמל טרור בשל מעשה טרור שגרם למוות או לנכות, אם מדיניות מתגמל הטרור מיושמת בדרך של חקיקה ראשית, חקיקת משנה או מתן הנחיות לתשלום כספים לצורך זה, כל עוד מתגמל הטרור לא הוכיח אחרת. הוראה זו נועדה להקל על נפגעי הטרור ומשפחותיהם בהוכחת הקשר בין מעשה הטרור ובין התגמול.

הוועדה קיבלה את בקשתם של גורמי הביטחון לכניסה לתוקף מאוחרת של החוק. לאור זאת הוחלט כי מועד תחילתו של החוק ייקבע לתאריך 1 ביוני 2024. בנוסף, הוועדה דנה רבות בנושא תחולתו של החוק, וביקשה לבחון אפשרויות שונות להרחבת התחולה מעבר לתביעות תלויות ועומדות ותביעות שטרם התיישנו. עם זאת, לאור הדינים הקיימים, דיני הנזיקין ודיני ההתיישנות, הוחלט בסופו של יום שלא להרחיב את תחולת החוק מעבר לכך. 

בסופו של דבר הגענו להסדר ראוי, שכפי שציינתי הורחב במהלך דיוני הוועדה. אני סבור שהוא נותן מענה לקורבנות הטרור ובמקביל גם מבטא את ההוקעה החברתית הראויה לנוהג של הרשות הפלסטינית בתשלום תגמול למחבלים. כמובן, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות. אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

לסיום אני מבקש לומר מילה למר סנדר גרבר מניו יורק, אדם שאהבת ישראל ונצח ישראל בוערים בעצמותיו – הוא יושב איתנו פה למעלה. זה החוק שלו. ברוכים הבאים, ברוך הבא. ראוי להזכיר את ראש ישיבת בית מתתיהו, רב ברוך ויסבקר זצ"ל, שהיה לו רגש אחריות לכלל ישראל ונפשו קשורה בכל נפש מעם ישראל.

הורתו של החוק הזה בביתו של ראש הישיבה. הגיעו לראש הישיבה – לשם גם הגיע מר סנדר גרבר עם עו"ד אשר שטוב, שסייע בנושא הזה רבות. הגיעו לשם נציגים, גם של דגל התורה, כמובן – הרב פינדרוס, שנכח שם – וגם של ש"ס. באותו מפגש סוכם יחד עם ראש הישיבה שחבר הכנסת יצחק פינדרוס הוא האיש שיוביל את היוזמה הזאת. הוא החתים יותר מ-60 חברי כנסת, שזה למעלה ממחצית חברי הכנסת בבית הזה. סנדר כמובן גייס גם את שר המשפטים לעניין – ובאמת יישר כוח גם לשר המשפטים יריב לוין, שנרתם למען העניין הזה – ואת יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת יולי אדלשטיין, שעשה הכול על מנת שהחוק הזה יעבור. לכולם, כמובן, תודה וברכה.

זה החוק השלישי שהוא מקדם במסגרת המאבק נגד הרשות הפלסטינית, שמממנת טרור. ב-2008 הוא יזם את חוק טיילור פורס באמריקה ובמקביל יזם את חוק הקיזוז, שאושר בכנסת. החקיקה שעולה לדיון היום היא שלב נוסף במאבק נגד מימון הטרור ומתמקדת בקורבנות הטרור, השם ייקום דמם.

אז קודם כול, תודה רבה לך. תודה רבה לכל מי שאיתך עוזרים ומסייעים. כמובן, תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס, שלקח את היוזמה בשתי ידיים ומקדם את זה. תודה רבה, אמרתי, ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת יולי אדלשטיין – אני חושב שזו גם הזכות שלי להיות ולעמוד פה, לצוות לשכתו – כמובן טינה, כמובן, לצוות הוועדה, אסף פרידמן וצוותו, ליועצת המשפטית לוועדה מירי פרנקל שור וצוותה, עו"ד עידו.

טלי גוטליב (הליכוד):   

ולחברי הוועדה. 

ינון אזולאי (בשם ועדת החוץ והביטחון):   

רגע, רגע. עו"ד גלעד, תודה רבה לכם. ולכל חברי הוועדה, חברי הכנסת – טלי, האמת, את נמצאת תמיד בכל ועדה, מעירה ומאירה. תודה רבה. בעזרת השם, אני מקווה שלא נצטרך להביא עוד חוקים שעוזרים לקורבנות. שייפסקו קורבנות הטרור וידנו תגבר, בעזרת השם. תודה רבה.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אך הוגשו בקשות לרשות דיבור. ראשון הדוברים, חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח. חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

מהסיעה שלנו רק אני מדבר.

היו"ר משה סולומון:   

אוקיי. בבקשה, לרשותך חמש דקות.

עודד פורר (ישראל ביתנו):   

אני אדבר בקצרה. אדוני היושב בראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לברך קודם כול את חבר הכנסת פינדרוס, שגם זיכה אותי בלהיות חתום שני על החוק הזה. מדובר בחוק חשוב מאין כמוהו, שמהווה חלק מהמאבק הבלתי-מתפשר בטרור. המאבק בטרור הוא דרך הכיס, וארגוני הטרור וכל מי שתומך בטרור חייבים להבין שלדבר הזה יש מחיר. בהקשר הזה, כן, יש לי – אי-אפשר בלי – גם מילה של ביקורת כלפי הממשלה במובנים האלה: חייבים לגבות את הכסף ולעקוב אחרי נתיב הכסף של כל ארגוני הטרור ובהם חמאס. יש הרבה מאוד כסף שמסתובב מסביב לכל האירוע הזה, כולל האירוע של אונר"א. 

לכן הצעת החוק הזו היא מבורכת, ראויה, רצויה, ואני גם מאמין שתוביל להגברת ההרתעה כנגד מבצעי הפיגועים. עדיף להצביע עליה כמה שיותר מהר, אדוני היושב-ראש.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. מאחר שכל חברי סיעת ישראל ביתנו לא דוברים, נעבור לחבר הכנסת יצחק פינדרוס. בבקשה, לרשותך חמש דקות.

יצחק פינדרוס (יהדות התורה):   

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להתחיל, כמו ידידי ינון, עם תנחומים למי שהיה יד ביד במשך שנה בהובלת החוק הזה, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, שהיה אמור להציג את החוק הזה ולא נמצא כאן בעקבות פטירת אימו. כולנו שולחים לו תנחומים. אפשר לומר על ההצעה הזאת "בבניין ירושלים ננוחם", כי חלק מהבניין – ואנחנו בחודש אדר – זה להשמיד את הרשע, ו"ארור המן" זה חלק מהבניין שלנו. אנחנו בחודש אדר, זה הזמן, ולכן זו הנחמה הגדולה ביותר.

אבל לא פחות, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להזכיר, כפי שאמר ינון, שהחוק הזה נולד בטלפון שאני קיבלתי ממי שרק עכשיו מלאו 30 לפטירתו, הגאון הרב ברוך ויסבקר, ראש ישיבת בית מתתיהו, שהתקשר אליי יום אחד ואמר לי: תבוא אליי. לא הבנתי מה, מו – תבוא אליי היום. הליכודניקים, אנחנו יודעים, יש להם מרכז; לנו יש דירקטוריון. חבר מועצת גדולי התורה קורא לך – אתה לא שואל שאלות, אתה נכנס לאוטו ונוסע. 

אני מגיע לשם ופוגש יהודי יקר מאוד, שמאז זכיתי להכיר אותו במשך שנה, כמו שאמרתי – זה היה בדיוק שנה מהיום – את מר סנדי גרבר, שיושב שם יחד עם מזכיר סיעת ש"ס צביקה יעקובזון, שכבר הספיק לברוח, וחבר הכנסת אליהו ברוכי. והוא מספר לי סיפור, סיפור מדהים. הוא אומר: תקשיב, הכספים המוקפאים – יש פסק דין שהם לא יכולים לשמש לפיצויי עונשין. בארצות הברית – כן, במדינות אחרות – כן, בישראל – לא. עכשיו, מי שנמצא פה בבית המחוקקים ובממשלה יכול לתאר לעצמו הרבה סיבות למה לא, אבל, הוא אומר, יש גם פסק דין שלא. הוא אומר: תציע הצעת חוק. 

היום לספר שיש הצעת חוק שחתמו עליה חברי קואליציה ואופוזיציה כאחד, לצערנו הרב, אחרי 7 באוקטובר זה דבר שהוא כמעט טריוויאלי. אני מדבר איתכם על מושב החורף, מי שזוכר איך מושב החורף נראה פה. בלילה אחד פה במושב החורף אני החתמתי את הקואליציה ואת האופוזיציה. עודד פורר היה הראשון שחתם אחריי, וחברי הכנסת מיש עתיד, חברי הכנסת מישראל ביתנו וחברי כנסת מכל סיעות הבית, כמובן מהליכוד, מהציונות הדתית, מש"ס ומיהדות התורה. בתוך שעה וחצי, שעתיים, הגענו למספר של רוב חברי הכנסת כמעט; באותו לילה היו 50, כי הפיליבסטר הסתיים בשלב מסוים, אז למוחרת היינו צריכים להחתים עוד 15 – מצד לצד וכולם. אני מדבר איתכם על לפני 7 באוקטובר. זה הגיע לקריאה הראשונה כבר במושב הקיץ, כבר היה בדיונים בוועדת החוץ והביטחון. כל חלקי הבית הבינו את הדבר הזה, המאבק בטרור והטירוף הזה של משפחות טובות.

אני רוצה להסביר לכם בכמה משפטים – ובאמת אין הרבה זמן, ואנשים כבר מותשים מהמע"מ – יושב פה מאיר סחיווסחורדר. אני הייתי תושב ביתר עילית כשההורים שלו נהרגו, והגיס שלהם היה שכן שלי, ואני ליוויתי אז את האירוע כשכן. אנחנו מדברים על פיגוע שהתרחש בתשס"א; יותר מ-22 שנה עברו מאותו אירוע. 20 שנה האיש הלך מבית משפט לבית משפט, הגיע לעליון וחזרה, עבר את הטרטור הזה, ואמרו לו לא. למה? ישלחו אותו למי? למחבל שהתאבד? למהנדס שאף אחד לא יודע איפה חשבון הבנק שלו? חשבון הבנק שלו לא בבנק לאומי, שמישהו בארצות הברית חוטף קריזה אז מעקלים לו את החשבון, ויש רשות שמממנת ב-800,000 שקל בשנה את אותם מחבלים עד לרגע זה – רבותיי, עד לרגע זה – אותה רשות שהרבה אומרים להם: חבר'ה, אלטרנטיבה למשהו – עד לרגע זה – 22 שנה. 800,000 שקל בשנה מממנים את הרוצחים של ההורים שלו ושל בני המשפחה שלו בפיגוע בסבארו, ואנחנו שותקים.

אז היום, בזכות סנדי, בזכות כל חברי הכנסת שהצטרפו, בזכות ראש ישיבת בית מתתיהו, זכר צדיק לברכה – בזכות הפעילות הזאת נתחיל אולי במשהו לתת פיצויים לאותן משפחות, פיצויי עונשין, שלא יצטרכו להביא סדרת מומחים, שלא יצטרכו להביא סדרת אנשים שאותם ארגונים – ולא משנה אם קוראים להם רשות כזאת או ג'יהאד כזה, ולא מעניין אותי לא השם שלהם ולא איך קוראים להם – כל מי שעוסק ברצח, כל מי שעוסק בטרור, ישלם בכיסו.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה.

יצחק פינדרוס (יהדות התורה):   

אני רק רוצה להגיד תודה – אם תיתן לי עוד 30 שניות, כי אני הדובר האחרון בחוק הזה. 30 שניות. אני רוצה להגיד תודה באמת לד"ר תמר קלהורה ממשרד המשפטים, שמהרגע הראשון הבינה את החשיבות – לפעמים היו פחות הסכמות, יותר הסכמות, אבל נרתמה לעניין הזה, וכמובן, למירי פרנקל שור, לגלעד נווה, שליוו אותנו כל הזמן, ולשני עורכי דין שהעמיד לנו סנדי, אשר שטוב וישראל רוזנברג, שעבדו איתנו יד ביד להגיע לחוק הזה. תודה רבה לכולם. 

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. 

חברי הכנסת, כעת נעבור להצבעה בקריאה השנייה על הצעת החוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024, כנוסח הוועדה. הצבעה.

הצבעה מס' 5

בעד סעיפים 1–5 – 19
נגד – 2
נמנעים – אין 
סעיפים 1–5 נתקבלו.

היו"ר משה סולומון:   

19 בעד, שניים נגד, אין נמנעים. אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה השנייה. 

נעבור להצבעה בקריאה השלישית על הצעת החוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024. הצבעה.

הצבעה מס' 6

בעד החוק – 19
נגד – 2
נמנעים – אין 
החוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024, נתקבל.

היו"ר משה סולומון:   

19 בעד, שניים נגד, אין נמנעים. אני קובע כי הצעת החוק לפיצוי קורבנות טרור (פיצויים לדוגמה), התשפ"ד–2024, התקבלה בקריאה השנייה והשלישית, ותיכנס לספר החוקים.

כעת ביקש לברך חבר הכנסת צבי ידידיה סוכות. בבקשה.

צבי ידידיה סוכות (הציונות הדתית):   

תודה, אדוני היושב-ראש. חבר הכנסת פינדרוס, ביקשתי לעלות לכאן כדי להגיד תודה רבה. אני לא חושב ששמחתי אי פעם להצביע על חוק כל כך חשוב פה בכנסת מאז שאני כאן. אני רואה את המשפחות השכולות כאן למעלה אחרי מאבק של עשרות שנים, ואני אומר לכם, משפחות שכולות ועורכי הדין שמלווים את המשפחות, כל הכבוד על הליווי של הדבר הזה. ראינו אתכם בוועדות, וסבלתם את הדבר הזה כל השנים. סוף-סוף מעט צדק; סוף-סוף הרשות הפלסטינית וכל מי שתומך בטרור וכל מי שמממן מחבלים, יתחיל להרגיש את זה בכיס.

כשהתחילה הדרך הזאת, וחבר הכנסת פינדרוס התחיל עם החוק, היו פה הרבה שהיו סקפטיים לגבי ההצלחה שלו, אבל אתן האמנתן, משפחות יקרות, והדבר הזה סוף-סוף קורה היום, ברוך השם, בשעה טובה. אני כאן רק כדי לברך את חבר הכנסת פינדרוס ואת כל שאר מי שעבד קשה על החוק הזה. תודה רבה.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה.

הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024
[מס' מ/1712; דברי הכנסת, חוב' י"ט, ישיבה 150; נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר משה סולומון:   

חברי הכנסת, כעת נעבור לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024, לקריאה השנייה והשלישית. אני מזמין את חבר הכנסת צביקה פוגל, יושב-ראש הוועדה לביטחון לאומי, להציג את הצעת החוק. בבקשה.
  
צביקה פוגל (יו"ר הוועדה לביטחון לאומי):   

תודה רבה. אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024. 

אדוני היושב-ראש, במהלך השנתיים האחרונות חלה עלייה מתמדת בהיקפי הכלואים במתקני הכליאה שבאחריות שירות בתי הסוהר, שמתמודד עם מחסור במקומות הכליאה וצפיפות הולכת וגדלה. עלייה זו בהיקף הכלואים התגברה באופן חד בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל ועקב אלפי מעצרים שבוצעו במהלך המלחמה הן ברצועת עזה והן ביהודה ושומרון. בעקבות כך, חבריי חברי הכנסת, הכריז השר לביטחון לאומי על מצב חירום כליאתי. משמעות ההכרזה היא כי מנהלי בתי הסוהר רשאים להלין אסירים בניגוד להוראות הדין לעניין שטח מחיה מזערי ולעניין חובת ההלנה על מיטה. זה לא כיף, אבל ממש אין לנו ברירה, אדוני היושב-ראש.

בנוסף, ננקטו שורה של צעדים שמטרתם הייתה התמודדות עם המחסור במקומות הכליאה, ובתוכם שימוש במנגנונים קיימים כמו השחרור המינהלי ושחרור על תנאי וכן שימוש במנגנונים ייעודיים, כמו קידום תוכניות בינוי למתקני כליאה, השמשת אגפים שהיו סגורים ועוד. אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר לך שבימים אלה ממש הוספו תאים במקומות שהיו ציבוריים עד היום. נפתח אגף חדש בכלא אלה בבאר שבע, כך שבאמת נעשים פה מאמצים רבים.

צעד נוסף שננקט הוא קידומה של הצעת החוק המונחת פה בפנינו, אשר נועדה לסייע בהתמודדות עם העומס והצפיפות בבתי הסוהר. כיום פקודת בתי הסוהר מאפשרת לשר לביטחון לאומי, על פי בקשת אסיר או המלצת נציב בתי הסוהר, לתת לאסיר חופשה מיוחדת שלא תעלה על 96 שעות, בתנאים שייראו לשר. 

באופן דומה, בהצעת החוק אנחנו מציעים לתקן בהוראת שעה למשך שלושה חודשים את הפקודה, ולאפשר חופשה מיוחדת לאסירים. לצורך זה, חבריי חברי הכנסת, מוצע להקנות סמכות לנציב או לסוהר בדרגת גונדר שהוסמך לעניין זה, לתת לאסיר חופשה מיוחדת שלא תעלה על 45 ימים, בתנאים שייראו לשר. מארבעה ימים ל-45 ימים – כל זאת בשל העלייה בתפוסת האסירים מעבר לתקן הכליאה והמצב הביטחוני המיוחד. 

עוד קבענו בהצעת החוק, בדומה להוראות קיימות בפקודה, כי תקופת מאסרו של האסיר לא תוארך בשל חופשה זו. זאת אומרת, הוא לא יקבל קיצור של 45 ימים ואחרי זה יאריכו לו את זה, אלא יקבל חופשה שתקצר לו את השהות בבית הסוהר. בנוסף, נקבע בהצעת החוק כי הסדר זה יחול אך ורק על אסיר שהוא אזרח או תושב ישראל שיתרת מאסרו אינה עולה על 45 ימים ביום יציאתו לחופשה, כלומר הוא יצא ל-45 ימים, ובעצם בזה הוא יסיים את תקופת מאסרו. יתרת המאסר הוגדרה כתקופה שנותרה לאסיר לשאת עד לשחרורו בתום תקופת מאסרו המלאה.

מעבר לכך, אדוני היושב-ראש, נקבע כי ההסדר לא יחול על אסירים שהוחרגו ממנגנון השחרור המינהלי, כלומר, מי שהורשע בעבירות ביטחון, לא יזכה לזה; מי שהורשע בעבירות שלגביהן יש חזקת מסוכנות, לא יזכה לחופשה הזו, כמו למשל עבירות מין, עבירות אלימות במשפחה ועבירות אלימות חמורה. עוד הוצע להחריג עבירות חמורות נוספות, שבעיקרן הן עבירות המתה, וכן עבירות של כניסה והתפרצות למבנה, שמשטרת ישראל ציינה לגביהן כי הן מאופיינות בפגיעה קשה בתחושת הביטחון האישי של הציבור. לאור כל זאת, אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

	תרשה לי, אדוני היושב-ראש, להודות לצוות הוועדה בראשות המנהלת, לאה גופר, ולייעוץ המשפטי בראשות מירי פרנקל שור, שסייעו ועבדו רבות לגבש הצעת חוק זו.

היו"ר משה סולומון:  

תודה רבה. להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אך הוגשו בקשות לרשות דיבור. ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מירב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת נעמה לזימי – אינה נוכחת; חבר הכנסת גלעד קריב – אינו נוכח; חבר הכנסת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת; חבר הכנסת אביגדור ליברמן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח; חבר הכנסת יבגני סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת שרון ניר – אינה נוכחת; חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת חמד עמאר – אינו נוכח.

חברי הכנסת, נעבור להצבעה בקריאה השנייה על הצעת לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024, כנוסח הוועדה. הצבעה.

הצבעה מס' 7

בעד סעיף 1 – 10
נגד – 2
נמנעים – אין
סעיף 1 נתקבל.

היו"ר משה סולומון:  

עשרה בעד, שניים נגד, אין נמנעים. אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה השנייה. 

נעבור להצבעה בקריאה השלישית על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024. הצבעה. 

הצבעה מס' 8

בעד החוק – 12
נגד – 2
נמנעים – אין
חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024, נתקבל.

היו"ר משה סולומון:  

12 בעד, שניים נגד, אין נמנעים. אני קובע כי חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (תיקון מס' 66 – הוראת שעה – חרבות ברזל) (חופשה מיוחדת לאסיר), התשפ"ד–2024, נתקבל בקריאה השנייה והשלישית, וייכנס לספר החוקים.

הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגברת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע), התשפ"ד–2024  
[רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1726).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר משה סולומון:  

חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגברת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע), התשפ"ד–2024, לקריאה ראשונה. אני מזמין את השר יעקב מרגי, בשם שר האוצר, להציג את החוק. בבקשה. לרשותך עשר דקות.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

– – – במקום ההיסטוריה.

היו"ר משה סולומון:   

כדאי שתבדוק את זה, שלא יהיו פה שאלות קשות אחר כך. בבקשה, השר. לרשותך עשר דקות.

טלי גוטליב (הליכוד):  

– – – לא חייבים – – –

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:  

אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת טלי גוטליב, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגברת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע), התשפ"ד–2024, בשמו של שר האוצר, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

חוק זה, מטרתו יישום הסטנדרט הבין-לאומי שנקבע על ידי הפורום העולמי לשקיפות וחילופי מידע למטרות מס – Forum Global – והגברת השקיפות במערכת המס לשם מלחמה בהון השחור, באמצעות הוספת חובות דיווח לרשות המיסים. Global Forum הוא גוף הפועל תחת ארגון OECD ואחראי, בין היתר, לבחינת יישום החלפת מידע בין המדינות החברות ב-OECD מאז שנת 2000. הארגון עוסק – חברותיי, אני רוצה להקשיב לשיחה שלכן. אני רואה את הלהט. אני הפסקתי לקרוא. אני מקשיב.

מירב בן ארי (יש עתיד):  

לא, לא. זה – – –

מיכל מרים וולדיגר (הציונות הדתית):  

לא, הוא רוצה להיות שותף.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:  

20 מיליגרם לא עוזרים. 

הארגון עוסק ביישום תקנים בין-לאומיים בנושא שקיפות מס, והוא מבטיח את יישומם באמצעות מעקבים וביקורות עמיתים שהוא עורך באופן תדיר. כחלק מהליך הביקורת נמצא שבחקיקת המס הישראלית יש כיום כמה ליקויים בהקשר זה, שבשלהם החקיקה הישראלית אינה עומדת בדרישות של התקנים הבין-לאומיים של Global Forum.

הליקויים העיקריים שנמצאו הם בנגישות רשויות המדינה למידע על אודות נהנה סופי בישויות והסדרים משפטיים הפועלים בישראל, היעדר מידע בקשר לנאמנויות מסוימות הפועלות בישראל והיעדר מידע בדבר עולים חדשים ותושבים חוזרים ותיקים. הליקויים האמורים מביאים הון שחור למדינת ישראל ופוגעים באפשרות אכיפת דיני המס. כמו כן, ככל שלא יתוקנו הליקויים האמורים, יש סבירות גבוהה שמדינת ישראל לא תעבור את הביקורת שעורך ה-Global Forum בישראל בימים אלה. אם הליקויים שנמצאו לא יתוקנו וישראל לא תעבור את הביקורת, היא ככל הנראה עתידה להיכנס לרשימה שחורה של מדינות הנערכת על ידי האיחוד האירופי בנושא אי-ציות, ותהיה חשופה לסנקציות משמעותיות. 

בשל האמור, יש חשיבות רבה בתיקון הליקויים שנמצאו בהקדם האפשרי, ועל כן מוצעים בהצעת החוק כמה תיקונים אשר צפויים לתקן את הליקויים שנמצאו. יובהר שאין בהצעות אלה כדי לשנות את החבות במס או כדי לבטל פטורים שונים, והם ימשיכו להינתן לפי הדין הקיים. תיקונים אלה עניינם רק בהגברת השקיפות.

נוכח האמור, ולצורך הדחיפות בשיפור הציון של מדינת ישראל בביקורת הבין-לאומית הקרובה על מנת למנוע את כניסתה לרשימה השחורה של האיחוד האירופי ולשפר את שקיפות מערכת המס בישראל, אבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק, ולהעביר אותה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

וכדי להיענות לבקשתה של חברת הכנסת טלי גוטליב, אני אשלים בנאום בעל פה. עוד כמה? עוד שש דקות וחצי.

קריאה:  

למה?

היו"ר משה סולומון:  

אבל היא לא פה, אז אתה לא חייב – – –

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:  

אשר על כן, חבריי חברי הכנסת, אבקש להצביע בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה. תודה רבה.

היו"ר משה סולומון:  

תודה רבה לאדוני השר. נעבור כעת לדיון האישי. ראשון הדוברים, חבר הכנסת יוסף עטאונה – אינו נוכח. חברת הכנסת מיכל מרים וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר (הציונות הדתית):  

כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה לדבר על נושא שהוא לכאורה לעוס, ודיברנו עליו לא מעט, אבל מצד שני לא דיברנו מעולם, וזה משפחות הפצועים. אני הולכת לבקר לא מעט פצועים, נפגשת עם ההורים שלהם, נפגשת עם נשות הפצועים, ושומעת שוב ושוב את אותה טענה שנטענת, והיא שמדינת ישראל, משרד הביטחון לא רואה את המשפחה כתא משפחתי. הוא מסתכל על הפצוע ונותן לפצוע, יותר או פחות, אבל בהחלט רואה אותו, כולל זה שהוא שם למשפחה עובדת סוציאלית שתלווה, לכאורה, את המשפחה, אבל הכול בפריזמה של הפצוע. וזה חשוב, אבל זה לא מספיק. כך מספרות לי משפחות. 

עשיתי שיחת זום במוצאי שבת. יזמה אותו אביטל שינדלר, שבעלה נפצע בכרם שלום, משפחה שגרה בכרם שלום. הילדים שלה ובעלה היו בתוך הממ"ד. בעלה נפצע אנושות בתוך הממ"ד מול עיני ששת ילדיה. הוא היה מאושפז – הוא עדיין מאושפז. היום הוא באשפוז יום, אבל הוא היה מאושפז בטיפול נמרץ במשך תקופה ארוכה בתל השומר. הם גרו מחצית במלון באילת יחד עם הקהילה, ובסופו של דבר היא החליטה לנטוש את הקהילה ולעבור לגור בשכירות ברמת גן כדי להיות לצד בעלה. היא ארגנה את מפגש הזום.

היו"ר משה סולומון:  

נא לשמור על השקט במליאה, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר (הציונות הדתית):  

 עלו שבע נציגות מתוך קבוצת ווטסאפ שיש להן, שכוללת למעלה מ-70 נשות פצועים. כחוט השני עברה שוב ושוב הטענה שאותן לא סופרים, כלומר, כן מסתכלים בפריזמה של הפצוע, אבל המשפחה קורסת. יש להם 12 טיפולים שמגיעים להם, טיפולים לנפש שלהם, שזה לנשים ולילדים, לא משנה כמה ילדים, בסך הכול 12. זה לא מספיק לכלום ושום דבר.

כאשר הבעל משתחרר לאשפוז יום, הוא מגיע הביתה, אז זהו, נעלמה המעטפת. כן, משרד הביטחון משלם להם עבור מוניות שהבעלים צריכים לנסוע בהן לטיפול יום, אבל אם הבעל, הפצוע, צריך לנסוע – הוא לא מסוגל ללכת, הוא לא נע בחופשיות, הוא לא נוהג, ואם הוא צריך להגיע ללוויה של חבר, זה כבר לא משרד הביטחון. אף אחד לא מממן. העלות על הפצוע/המשפחה שלו בעצמו. כנ"ל לגבי אובדן ימי עבודה: כשאישה יושבת לצד בעלה כשהוא מאושפז באשפוז מלא, יש החזר ימי עבודה, אבל כשהוא משוחרר לאשפוז יום, ובעצם כל הנטל נופל על האישה – היא אמורה לטפל בבעל הפצוע, היא לא יכולה לחזור לעבודה, צריך לטפל ולעזור לו – לא משלמים לה עבור אובדן ימי עבודה. להפך, היא עוד צריכה ללכת ולצאת – – –

היו"ר משה סולומון:   

תם הזמן.

מיכל מרים וולדיגר (הציונות הדתית):   

נגמר הזמן. היא אמורה ללכת ולצאת ולחפש עוד מקום עבודה כדי להשלים את ההוצאות העודפות שעוד יש לה בשל הפציעה. 

אז אני מבטיחה לך, אביטל, ולכל נשות הפצועים שדיברתי איתן, וגם כאלה שאתן מייצגות ולא דיברתי איתן: אנחנו נעבוד ונטפל גם בעניין הזה, כי בסופו של דבר תרמתם כל כך הרבה למדינת ישראל – מדינת ישראל תתרום גם לכם. תודה. 

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. אני רוצה לשאול אם יש מישהו מהאופוזיציה שמעוניין לדבר. יש פה רשימה ארוכה. בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי. בבקשה. בבקשה. 

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

מה, לא סגרת את הרשימה?

היו"ר משה סולומון:   

הרשימה סגורה, אבל היא עדיין ארוכה, ורובם לא נמצאים פה, אז חבל.

מירב בן ארי (יש עתיד):   

תודה, אדוני היושב בראש. אני רוצה לנצל את המעמד הזה במליאה ולהודות לשר הרווחה חבר הכנסת יעקב מרגי, שיש לי איתו עבודה של הרבה שנים יחד. לא הייתה לי הזדמנות להודות לך, כי האירוע המדובר התרחש ביום חמישי. יש לי כאן הרבה ביקורת על שרים בממשלה, אבל כשמגיע לפרגן למישהו, אני עושה את זה. גם עשיתי את זה גם ברשתות, אבל חשוב לי לומר גם כאן. אני חושבת שההתגייסות שלך לטובת פורום מיכל סלה, ובאמת ההבנה שאותם פתרונות בבית – גם של הכלבים, גם של ההגנה בתוך הבית – באמת גם חוסכים את אותו כסף על המקלטים, אבל בלי קשר, זה מציל חיים, ולא רק מציל חיים אלא גם נותן איכות חיים, כי האימא והילדים יכולים להישאר בבית. למרות הדיון הקשה שהיה כאן – ואתה יודע כמה היה לי קשה, כי גם התקשרתי אליך בעצב מאוד גדול, והודיתי לך – גם חשוב לי להגיד שזה לא ברור מאליו. הרבה פעמים אנחנו מרגישים הרבה חושך כאן בעניין של נשים נפגעות אלימות. ואתה לקחת, מה שנקרא, את האירוע, נכנסת לאירוע, כמו שאומרים אצלנו. גם הבנתי מלילי בן עמי שהמנכ"ל שלך כבר ישב, ויצאתם לדרך. 

אני רוצה להודות לך. אני רוצה להודות לך בשמי, בשם פורום מיכל סלה, הם גם כתבו לי בסוף השבוע, ובאמת, בשם כל אותן נשים. אתה יודע, בשבוע שעבר צוין יום האישה, וכל הזמן התעסקנו פה בנשים שפרצו תקרת זכוכית. אסור לנו לשכוח את האנשים שתקועות עמוק ברצפת הבטון. ואתה עושה את זה מצוין, וכשמגיע, מגיע. אז תודה רבה. לא הייתה לי הזדמנות להודות לך כמו שצריך. תודה.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה רוצה לדבר? אתה רשום כאן.

אלעזר שטרן (יש עתיד):   

מוותר.

היו"ר משה סולומון:   

חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה – גם מוותר; חבר הכנסת נאור שירי – מוותר. חברת הכנסת טלי גוטליב, בבקשה. בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

טלי גוטליב (הליכוד):   

אדוני היו"ר, מה קורה פה? אני חייבת שתסביר לי משהו. אולי השר ייתן לי תשובה. קבלו קטע, צ'יזבט, כי רק צ'יזבט יכול להיות הדבר הזה. החיילים שלנו בעזה עשו הרי עבודה מדהימה. אלה עזי רוח שאין לתאר, נלחמו בצפון הרצועה, בדרום הרצועה, עשו עבודה שאין שנייה לה. אבל ראש הממשלה והממשלה לא דיברו על כיבוש, אז אחרי שסיימו את העבודה בצפון הרצועה ובדרום הרצועה, מה לעשות, העזתים חוזרים – אגב, חמושים, בתוך עזה. מה מציעים משרד הביטחון, מערכת הביטחון, צמרת הביטחון, כל מיני גורמים במערכת הביטחון? הם מציעים את הדבר הבא – אמרנו שזה צ'יזבט: שהעזתים יקבלו נשק, כן, והם ישמרו על הסחורות ויחלקו את הסחורות למי שבאמת צריך לקבל סיוע הומניטרי. בטח, יבואו מול העזתי החמוש חמאסי חמוש וחייל ישראלי. הוא יירה בחמאסי? הוא יירה בחייל שלי, ברור. וזה מה שחושבת צמרת הביטחון, ואני אמורה לעמוד מנגד.

אבל הצ'יזבט לא נגמר. מקימים להם נמל. איזה קטע, עזה הולכת להפוך למדינה בחסותי, כי אני בקואליציה. אני צריכה לצעוק על ראש הממשלה ולהגיד לו: אדוני ראש הממשלה, מה קורה פה? מה המשמעות של רציף? אבל תראו איך מכבסים את הסיפור לאנשי הימין. הימין, מספרים לו את אותו דבר פשוט: לא, זה רציף זמני, רפסודה, רפסודה קטנה תהיה לה שם בים, וממנה יורידו אניות לתוך רפיח. רציף זה נמל, זה נושאת מטוסים, לצורך העניין, שהולכת לשמש מקום להכנסת סחורות. אז יגידו לכם: תקשיבו – אני כבר שמעתי מה אומרים לנו – באופן הזה אתם באמת תביאו את הסחורות לאן שהן צריכות להגיע. נו, בטח, מתחילת הכנסת הציוד ההומניטרי אומרים לנו: אנחנו שולטים בזה. אחר כך: לא אנחנו שולטים בזה, ארגונים שולטים בזה. איזה ארגונים? אנחנו לא יודעים. אונר"א? אונר"א זה חמאס, לא ניתן לאונר"א, אבל אז מתאם פעולות הממשלה בשטחים מתראיין לארצות הברית ואומר שאי-אפשר בלי אונר"א ביהודה ושומרון. 

כל זה קורה, אבל זה לא צ'יזבט, זאת האמת. עזה, שממנה יצאה תופת על ישראל, הולכת להתחזק. אחרי הפעילות ההירואית שעשה צה"ל, הם הולכים להקים לעצמם מדינה. הרי זה מה שביידן רוצה. זה מה שקורה פה, וזה מה שאתם לא מבינים. 

אז אני אזכיר לכם, רק לסיום, את הדבר הבא: או שאתם רוצים להיות עיוורים לחלוטין והמציאות לא מעניינת אתכם. אדוני ראש הממשלה, אני רוצה שתזכיר לביידן את הדבר הבא: ח'אלד משעל התראיין לפני ארבעה שבועות ואמר שמהנהר לים ומהצפון למפרץ עקבה, על דעת כל הפלסטינים, תהיה מדינה אחת, והיא פלסטין. אין מקום לחזון הציוני, והם לא יוותרו בשביל החזון הציוני על רגב אדמה – כך אמר ח'אלד משעל בזמן מלחמה. בעודנו מדברים פה – אדוני היו"ר, חצי דקה. בעודנו מדברים פה, עשו מחווה לילדים בעזה – בעודנו מדברים פה, יש מעבר של ילדים עזתים ליהודה ושומרון, ובמקביל פותחים מחסומים ביהודה ושומרון, שמשם תיפתח עלינו תופת.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה.

טלי גוטליב (הליכוד):   

לכן אני רק אומרת, כדי שאני לא אעמוד כאן בעוד נאום, אז אולי אני אזכיר לנתניהו עוד משהו קטן. מנחם בגין הדגול – – –

היו"ר משה סולומון:   

תם הזמן.

טלי גוטליב (הליכוד):   

 20 שניות, יש לך סמכות.

היו"ר משה סולומון:   

זה הרבה.

טלי גוטליב (הליכוד):   

אבל יש לך סמכות, וזה יעניין אותך.

היו"ר משה סולומון:   

אבל כבר נתתי לך עשר שניות.

טלי גוטליב (הליכוד):   

אז 15.

היו"ר משה סולומון:   

אוקיי.

טלי גוטליב (הליכוד):   

מנחם בגין הדגול, ביוני 1982 נוסע לארצות הברית. את מי הוא פוגש? את ביידן, שהיה סנטור, והסנטור ביידן אומר למנחם בגין: אם אתה לא תסור למרות ארצות הברית, לא תקבל כסף. מה אומר לו מנחם בגין, אוי אוי אוי, פוס? לא לא לא. לא, תודה. תודה. נעשה מה שאתה אומר? מנחם בגין – ממנו צריך ללמוד – אמר לביידן שלא מאיימים על ישראל, ושישראל תגן על עצמה. אז אדוני ראש הממשלה, הן עם לבדד ישכן ובגויים לא יתחשב. אנחנו לא קולוניה ולא כוכב בדגל ארצות הברית.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה. לאחר מכן – חברת הכנסת צגה מלקו. לאחר מכן.

אופיר כץ (הליכוד):   

 תודה רבה, אדוני היושב-ראש. אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, מנשה זלקה, קפטן הפועל חדרה, בתחילת הקריירה שלו כשחקן כדורגל, הפסיק את הקריירה בשביל שירות קרבי של שלוש שנים בצנחנים. למרות הקריירה שלו כשחקן בליגת-העל, שהרבה שם בעצם מוגדרים כספורטאים מצטיינים, הוא בחר כן להתגייס למילואים ב-7 לאוקטובר, והוא אמר את זה, באמת בגאון ובביטחון ובגאווה גדולה. 

היו"ר משה סולומון:   

הוא בחר להתגייס לקרבי לפני כן.

אופיר כץ (הליכוד):   

כן. ואני מצטט – הוא אמר כך: "במלחמה יש הרוגים ופצועים. אין לי טיפת חשש, אני אומר לעם בישראל, לתושבים הנפלאים, שמפוצצים אותנו במשאיות מכל טוב: אנחנו לא חוששים, נעשה את העבודה". איזה איש. הוא היה 115 ימים במילואים, עצר הכול והלך לשרת את המדינה שלנו. ביום שבת האחרון קרה אירוע שהפך לי, ואני בטוח שלרבים מכם, את הבטן. במשחק בין הפועל חדרה לסח'נין, אוהדי סח'נין – האמת היא שלא כל כך מפתיע – שוב חצו את הגבול: ביזו את ההמנון בצרחות ובצעקות וצעקו לזלקה "מחבל" "רוצח" וקללות חמורות אחרות שהוא העדיף לא לספר. למה? למה קיללו אותו? כי הוא עשה מילואים, כי הוא הלך להגן על המדינה, על אזרחי המדינה. אלו שקיללו אותו – ואלו לא כל אוהדי סח'נין, אבל אלו שעשו את זה אמורים להיות אזרחים, אזרחי מדינת ישראל. 

היו"ר משה סולומון:  

נא לשמור על השקט, עליזה. 

אופיר כץ (הליכוד):  

הם אמורים להיות אזרחי מדינת ישראל בעלי זכויות וחובות, אבל בפועל אלו גיס חמישי אל מול המדינה; מקללים לוחם ששומר על המדינה, ששומר עליהם. לא שמעתי אותם אומרים משהו על המעשים של חמאס. אני שואל מה הם חושבים לעצמם, אותם אוהדי סח'נין – שאם חמאס היה מגיע לסח'נין, הוא לא היה שוחט אותם? הוא היה שוחט אותם ואת כל מי שהם מכירים, כי ראינו מה החמאס עשה גם לאזרחים ערבים: השפיל אותם, התעלל בהם ובסוף גם רצח אותם. אז אתם מקללים לוחם צה"ל שעזב את הכול, הלך לשמור על המולדת, הלך לשמור על האזרחים? אותו אתם מקללים? אין לכם טיפת בושה, אזרחי מדינת ישראל? עלק אזרחי מדינת ישראל. אתם באמת בושה למדינת ישראל. האנשים האלה שצעקו לו, צגה, הם אנשים ששונאים אותנו. הם שונאים את כל מה שבנינו פה, הם שונאים את הצבא, הם שונאים את המדינה שלנו, הם שונאים את הדגל שלנו. כל מה שבנינו הם שונאים. 

ואתה, מנשה היקר, אני כאן כדי להודות לך על מי שאתה, על מה שאתה, על מה שאתה מייצג. אני כאן כדי להודות לך שגם אחרי השנאה שירו עליך, אתה עלית, אחרי הניצחון המתוק הזה בדקה ה-90, כשאתה עטוף בדגל ישראל, וריגשת את כולנו. אני רוצה להודות לך. אתה אמרת בסוף המשחק – אתה התראיינת ואמרת שהניצחון הזה הוא חשוב, הדגל הוא חשוב, כי בשם הדגל והמדינה, החיילים שלנו נהרגים בעזה. אתה דוגמה ומופת. 
 
לגבי בני סח'נין, אני מכיר את ההגבלות שיש בהתערבות של המדינה, של הכנסת, של הממשלה, בכל מה שקשור לעולם הספורט, כי אז אתה מקבל סנקציות והרחקות למיניהן. אבל אנחנו צריכים לעשות הכול ולהשתמש בכל הכלים שעומדים לרשות ההתאחדות וכל המינהלת וכל מי שיכול, בארגז הכלים הקיימים בענישה, ולתת להם פשוט את המקסימום. זה דבר שאנחנו לא יכולים לאפשר. אוהדי סח'נין, אני בז לכם. מנשה, אני מצדיע לך. 

היו"ר משה סולומון:  

תודה רבה. תמו הדוברים. אדוני השר, תרצה לסכם? אדוני השר – – – 

קריאה:  
 
– – –

היו"ר משה סולומון:  

רק שאלתי אותו. תודה, אדוני השר. 

חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגבלת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע) התשפ"ד–2024, בקריאה הראשונה. הצבעה. 

הצבעה מס' 9

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגבלת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע) התשפ"ד–2024, לוועדת הכספים נתקבלה.

היו"ר משה סולומון:  

שמונה בעד, אין מתנגדים. אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 270) (תיקונים להגבלת השקיפות בדיני המס ולעמידה בדרישות בין-לאומיות בעניין חילופי מידע) התשפ"ד–2024, אושרה בקריאה הראשונה ותעבור לדיון בוועדת הכספים לצורך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת  

היו"ר משה סולומון:  

כעת הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה. 

מזכיר הכנסת דן מרזוק:  

ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 

לקריאה השנייה ולקריאה השלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 244 והוראת שעה), התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת העבודה והרווחה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 69 והוראת שעה), התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת הבריאות; הצעת חוק תקציב נוסף לשנת הכספים 2024, התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הקפאה והפחתה של דמי הבראה בשנת 2024 לשם תקצוב הטבות לחיילי מילואים, התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת העבודה והרווחה; הצעת חוק חדלות פירעון ושיקום כלכלי (תיקון מס' 4 – הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש) (תיקון מס' 2) (הארכת תוקף – חרבות ברזל), התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט. תודה.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה.

הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024  
[רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1727).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר משה סולומון:  

כעת נעבור לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024, לקריאה הראשונה. אני מזמין את שר הפנים חבר הכנסת משה ארבל להציג את הצעת החוק, בבקשה. אדוני השר, לרשותך עשר דקות, בבקשה. 

שר הפנים משה ארבל:  

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. משה ארבל, שר הפנים – שם ותפקיד. אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד שר הרווחה, על כל פשעים תכסה אהבה. אני שמח לבשר על הצעת החוק שמוגשת כאן, ואני מקווה מאוד שהיא תעבור בתמיכת הקואליציה והאופוזיציה כאחד. בהמשך למבצע "מרתון דרכון", שבאמת הביא בשורה גדולה לאזרחי ישראל כולם, ובתקופה קצרה מאוד הנפקנו קרוב לחצי מיליון דרכונים, אנחנו עומדים כרגע בהיערכות מוגברת ברשות האוכלוסין וההגירה לקראת הקיץ הקרוב, וכן לשיפור וייעול השירות לאזרחי ישראל. 

היו"ר משה סולומון:  

גם לקראת הבחירות היה עוד איזה מבצע.

שר הפנים משה ארבל:  

נכון מאוד. הנפקנו גם ביום הבחירות עצמו 2,000 תעודות זהות בכמה לשכות, כדי לאפשר לכלל אזרחי ישראל לממש את זכותם הדמוקרטית. 

הצעת החוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024. ב-7 באוקטובר החלה מתקפה משולבת מרצועת עזה שכללה ירי טילים אל מרחב עוטף עזה ועד גוש דן וחדירת מחבלים ליישובי עוטף עזה ושדרות. מאז ועד היום מדינת ישראל נמצאת במצב לחימה אשר בעקבותיו רבים מתושבי הנגב המערבי נאלצו לעזוב את בתיהם ופונו לבתי מלון, אכסניות או חלופות מגורים אחרות. נוסף על כך גם תושבי המדינה ביישובים הסמוכים לגבול הצפון פונו מבתיהם כחלק מהיערכות צה"ל להגן על הגבול הצפוני והיישובים הסמוכים לו. בעקבות האמור, התושבים המפונים אינם מצויים בשגרה שמאפשרת להם להתייצב בלשכות האוכלוסין וההגירה לצורך הנפקת דרכונים ותעודות זהות. כמו כן, בעקבות הלחימה גויסו חיילי מילואים רבים, וגם הם אינם מצויים בשגרה המאפשרת התייצבות בלשכות לצורך הנפקת מסמכי זיהוי. נוסף על כך, מצב החירום ונסיבותיו גרמו לסגירת חלק מלשכות רשות האוכלוסין, וגם ללשכות שנשארו פתוחות לקהל ישנם תושבים שנמנעים מלהגיע.

בשל כך מוצע בהצעת חוק זו כי ניתן יהיה להגיש בקשות דרך האינטרנט – מקוונות – להנפקת דרכונים ותעודות זהות בלי צורך להתייצב בלשכת האוכלוסין. ההסדר מוצע כהוראת שעה שתהיה תקפה למשך כחצי שנה, עם אפשרות להארכה לתקופה של חצי שנה נוספת. יצוין שמסמכי הזיהוי שיונפקו באמצעות הגשת בקשות מרחוק יהיו, בהתאם למוצע, בתוקף למשך חמש שנים בלבד. 

בחודש אוקטובר 2023 הצטרפה מדינת ישראל לתוכנית הפטור מוויזה לארצות הברית, ואזרחי ישראל יכולים להיכנס לארצות הברית כתיירים בלא צורך בוויזה, בכפוף למילוי טופס אינטרנטי וקבלת אישור אלקטרוני. אפשרות זו פתוחה בפני אזרחים ישראלים בעלי דרכון ביומטרי בלבד. יצוין כי בשלב זה, בהתאם לכללים שנקבעו על ידי משרד החוץ האמריקני, מסלול הפטור מוויזה לא יחול על בגיר שהדרכון הביומטרי שלו בתוקף לחמש שנים, אלא רק אם הדרכון בתוקף לעשר שנים, ועל כן, הגשת בקשה מקוונת לא תועיל למי שמעוניין למי שמעוניין לקבל פטור מוויזה בעזרת דרכון שיונפק בעקבות בקשה מקוונת. הבקשות הללו יאפשרו הנפקת דרכונים לחמש שנים ליתר המדינות שלא זקוקות לכך. 

בחקיקה זו יהיה כדי להקל באופן משמעותי על אזרחי ישראל, להקל את העומסים בלשכות ולתת שירות טוב יותר לכל הבאים בשערי רשות האוכלוסין וההגירה. לאור האמור, אבקש לתמוך בהצעת חוק זו בקריאה ראשונה. תודה רבה.

היו"ר משה סולומון:  

תודה רבה, אדוני השר. כעת נעבור לדיון האישי. מאחר שישנה רשימה ארוכה ואני רואה שאין נוכחות במשכן, אקרא את מי שנוכח, ואם יגיעו יותר, אאפשר רשות דיבור. חבר הכנסת מיקי לוי, חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת נאור שירי, היה פה – מוותר; חברת הכנסת טלי גוטליב, היא נוכחת – מוותרת; חברת הכנסת צגה מלקו – מוותרת. חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי (ש"ס): 

תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש. כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, השרים – פעם אתה לבד היית שרים, עכשיו אתה רק שר, אבל חברי – – –

היו"ר משה סולומון: 

העביר אחריות עם כל – – –

ינון אזולאי (ש"ס): 

השאלה באיזה כיוון, אבל בסדר.

אדוני השר, אני חייב להגיד – – –

היו"ר משה סולומון: 

"על כל פשעים תכסה אהבה", אמרת כבר.

ינון אזולאי (ש"ס): 

אם קיימת כזאת, אבל אני מאמין שכן.

אדוני השר, אני חייב לפרגן לך, ולא בגלל שאתה חברי למפלגה. כל נושא הדרכונים – בכל מקום שתגיד, יגידו שעשית מהפכה בהוצאת הדרכונים. אפילו נאור שירי, שעומד – – –

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

בעל כורחו – – –

ינון אזולאי (ש"ס): 

לא, לא בעל כורחו. נאור שירי לא אומר בעל כורחו. כשיש לו משהו – למשל, יש לו בעיה עם ההנחה בארנונה. לחלק מגיע הנחה בארנונה, נגדים, נכון? 

שר הפנים משה ארבל: 

קצינים.

ינון אזולאי (ש"ס): 

קצינים – מגיע להם, ולאחרים לא, והוא עכשיו בדיוק עומד לבדוק את העניין הזה עם השר. יש בזה בעיה. 

שר הפנים משה ארבל: 

מדובר באפליה.

ינון אזולאי (ש"ס): 

מדובר באפליה, אומר השר. וגם השר צריך – לא רק שמדובר באפליה, אתה צריך גם לעשות, איך מתקנים את האפליה הזאת. לא סתם נאור שירי עומד ליד השר. הוא לא צריך את התמונה הזאת, אני גם לא מאמין שמצלמים. חשובה לו תמונה עם שר הפנים, שלא תחשוב. לפריימריז שלו זה יועיל, אצלך בפריימריז – יכול להיות שיעשה לך בעיה. אה, אתה עומד גם ליד שר הרווחה. אתה מסודר. 

אבל כבוד השר, אני רק מבקש ממך, החוק שעכשיו הבאת בפנינו להצבעה הוא חוק טוב. יש רק דבר אחד שתמיד אומרים לנו, אתה יודע: אנחנו באים להועיל וחלילה יוצא שבמידה מסוימת מזיקים. ולמה אני מתכוון? אתה אומר, עכשיו כל ההגשה תהיה באינטרנט. מה יקרה עוד עשר שנים, עוד חמש נשים? יהיו עובדים – יגידו: שמע, אנחנו צריכים פחות עובדים, ואז כל פעם מצמצמים, כמו שקרה בסניפי הבנקים. אומרים לך: אנחנו סוגרים, מייעלים את המערכת, מייעלים, מייעלים – מה קרה? העמלות נשארות גבוהות, ופה בעצם בסופו של דבר עובדים הלכו הביתה, ואנחנו יודעים מה קרה. 

אני גם רוצה שתתייחס למשל לנושא של אדם שאין לו אינטרנט, או אישה מבוגרת שאין לה אינטרנט. הייתי מביא את הדוגמה של סבתא שלי, סבתא פרלה, מרכסים – אני רואה שגם אתה יודע – שתחיה לאורך ימים ושנים. אישה מיוחדת. קודם כול גם אגיד לה מילה טובה, שתהיה לה נחת רוח מכל הנכדים והנינים, במיוחד ממני. אני לא יודע מה קורה איתי, כמה נחת יש לה ממני, אבל אני משתדל לעשות לה את זה. אישה מדהימה עם יכולות. הקדוש ברוך הוא יאריך ימיה בטוב ושנותיה בנעימים.

היו"ר משה סולומון: 

אמן.

ינון אזולאי (ש"ס): 

תאר לך שהיא מחליטה מחר לטוס – אני לא רואה את זה בכיוון, בוא, אם היא טסה, אני טס איתה, ואתה מבין את המצב – והיא רוצה, מה תגיד לה, לכי לאינטרנט? כלומר, צריך להמשיך ולמצוא את הפתרון, שאותם אלה שמגיעים, שיהיה להם בצורה יותר מקילה, כי אני מאמין שגם יהיה פחות לחץ. 

אז אתה צריך להתייחס גם לנושא הזה וגם לנושא האגרות – אגב, באינטרנט כבר היום הן יותר זולות, ואני מאמין שזה ילך וירד. אבל חשוב מאוד – לא שאתה מוזיל את האגרות ואז עובדים יפוטרו, אלא להוזיל אגרות, לייעל את המערכת, עובדים יישארו, ואפשר להשתמש בהם לעוד דברים ופחות ביקורת. 

אגב, תעודות זהות שמגיעות היום, לוקח להם זמן רב להנפיק אותן. צריך גם את זה לקצר. נכון, אותו יום, ביום הבחירות, עשיתם תעודות זהות זמניות. הדבר טוב, הדבר מבורך, אבל צריך לראות איך אנחנו עושים שבשגרה גם דרכונים, גם תעודות זהות, וכמה שיותר מהר יקבלו אותם – בתוך 48 שעות, 72 שעות. אני חושב שזה דבר שיירשם לזכותך. כמובן, אם זה לזכותך, אז אותו דבר גם לזכותי, לכן אני מפרגן לך את זה בכיף. אז תודה רבה, אדוני.

היו"ר משה סולומון: 

תודה רבה. וכעת אזמין את אדוני שר הפנים משה ארבל לסכם את הדיון. בבקשה.

שר הפנים משה ארבל: 

אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת ינון אזולאי, אני רוצה להתייחס לנקודות שהעלית. ראשית, בנוגע לאוכלוסייה מבוגרת שמתקשה בגישה לאינטרנט, היום הנחיתי את מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה בכל הנוגע לתעודת זהות. תעודות זהות של אזרחים שמעל גיל 70 יהיו בתוקף unlimited, בלי הגבלה, כי התוקף הזה גורם לאנשים להצטרך להגיע ללשכה. הוא נועד כדי לשמר איזשהו רף של הביומטריה, אבל ברוב המקרים, אנשים מעל גיל 70 – אין הרבה שינויים ביומטריים שמצדיקים את זה ביחס לתעודות זהות. 

ינון אזולאי (ש"ס): 

רק שאלה בנושא הזה, אדוני השר. למה לא לעשות לאזרחים ותיקים, ברגע שיצאו לפנסיה ויוצאים לחופשה שלהם, להתחיל להוציא כבר, שיהיה? למה יעכבו אותם בגיל 70? יכול להיות שזה מתאים מגיל 67 – – – זה הולך ונעשה, גם אצל נשים וגם לגברים זה יגיע בסוף ל-67, יכול להיות שזה הזמן.

שר הפנים משה ארבל: 

אנחנו נבחן את הנושא. 

ינון אזולאי (ש"ס): 

תודה. 

שר הפנים משה ארבל: 

ביחס לדרכונים, אנחנו באמנה שנקראת ICAO, שזו אמנה בין-לאומית של דרכונים, וכן יש צורך בתוקף. אני מתחילת התהליך עמדתי על כך ששערה משערות ראשם של אף אחד מהעובדים לא תיפגע בתהליך הזה, גם צופה פני עתיד. קודם כול בהוראת השעה, אנחנו בודקים את זה לחצי שנה ועוד חצי שנה נוספת. דבר שני, תוקף הדרכון ביוזמתנו קצר יותר, כדי לייצר מוטיבציה לאנשים כן להגיע ללשכה, וכן לשמר את הצורך בעובדים, שימשיכו לתת שירות. המשימה המרכזית היא איזונים – לייצר איזון בין הצורך הגובר, גידול האוכלוסייה, לבין היכולת שלנו להימתח עד הקצה לתת שירות. הלשכות ימשיכו לתת שירות, אזרחים שרוצים לנסוע לארצות הברית יהיו חייבים להגיע ללשכה, גם סבתא פרלה תצטרך לבוא ללשכה אם היא רוצה לנסוע לארצות הברית. אבל יחד עם זאת, באותה נשימה – – –

ינון אזולאי (ש"ס): 

– – – למרוקו – – –

שר הפנים משה ארבל: 

גם טוב. יחד עם זאת, באותה נשימה, הדרכונים הללו שמונפקים באמצעים מרחוק ייצרו מציאות שבה מי שכן יש לו גישה לאינטרנט יוכל לעשות את זה, ובסוף, אותם אנשים שאין להם גישה לאינטרנט, יהיו להם תורים זמינים, יהיו להם תורים קלים. נשמור מצד אחד גם על העובדים – וגם על היכולת לתת שירות בצורה המהירה והטובה ביותר.

ינון אזולאי (ש"ס): 

ומה שנאור העלה?

שר הפנים משה ארבל: 

הסוגיה הזו היא סוגיה שלא קשורה להצעת החוק הזו. היא בבדיקה כרגע גם עם משרד הפנים. אני לא מתכוון לפגוע בקציני צה"ל. אנחנו, כמובן, גם מול משרד האוצר, רוצים להשוות את סוגית ההנחה באופן כזה שיהיה שיפוי לרשויות המקומיות בסוגיה הזאת. הנושא הזה נמצא כרגע בדרג המקצועי בבחינה מעמיקה. המטרה המרכזית היא באמת להכיר, ולהוקיר את חיילי המילואים כולם – נגדים, קצינים וגם חיילים פשוטים. אין פשוטים. כל חייל וחייל שמשרת את מדינת ישראל, בטח בזמן מלחמה, חייב לקבל את הזכות הזו. יחד עם זאת, אנחנו חייבים לשמור על היציבות הכלכלית של הרשויות המקומיות. תודה רבה.

היו"ר משה סולומון: 

תודה, אדוני השר. 

חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024, בקריאה הראשונה. הצבעה.

הצבעה מס' 10

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –7
נגד – אין
נמנעים – אין 
ההצעה להעביר את הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

שר הפנים משה ארבל: 

זה עובר לוועדה המשותפת – זה הסיפור. ועדת הכנסת – – –

מירב בן ארי (יש עתיד): 

של ועדת פנים.

היו"ר משה סולומון: 

ועדת הכנסת – – – 

שבעה בעד, אין מתנגדים. אני קובע כי הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (הוראת שעה) (בקשה מקוונת להנפקת מסמך זיהוי), התשפ"ד–2024, אושרה בקריאה הראשונה ותעבור לדיון בוועדת הכנסת לצורך קביעת ועדה.

הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024 
[רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1729).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר משה סולומון: 

כעת, חברי הכנסת, נעבור לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024, לקריאה הראשונה. אני מזמין את שר הפנים חבר הכנסת משה ארבל להציג את הצעת החוק. בבקשה.

שר הפנים משה ארבל: 

מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני שאציג את הצעת החוק, אנחנו לאחר סבב שני של הבחירות לרשויות המקומיות, שנערך אמש. הבחירות הללו בשני הסבבים נערכו בתנאים מאתגרים בזמן מלחמה. משרד הפנים עמד באתגר החשוב הזה בהצלחה רבה. אני רוצה להודות למנכ"ל המשרד עו"ד רונן פרץ, למפקח הארצי על הבחירות ריאן גאנם ולכל מנהלי ועובדי משרד הפנים על עבודה מאומצת להצלחת ותקינות מערכת הבחירות.

הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות, תיקון 156, הוראת שעה – הטלת ארנונה לגבי שנת הכספים 2024, התשפ"ד–2024. ובכן, סעיף 276(א) לפקודת העיריות קובע שהחלטת מועצת העירייה בדבר הטלת ארנונה כללית תתקבל לא יאוחר מיום 1 ביולי שלפני שנת הכספים שלגביה מוטלת הארנונה. לצד זאת נקבעה בסעיף 276(ב) לפקודת העיריות הוראה מיוחדת לגבי קבלת החלטת מועצה בדבר הטלת ארנונה בשנה שנערכות בה בחירות. כך, נקבע כי אם התקיימו בחירות לראשות העירייה בתקופה שמיום 1 במאי שלפני שנת הכספים שלגביה מוטלת הארנונה ועד 31 בינואר של שנת הכספים האמורה, תתקבל החלטת המועצה לא יאוחר משלושה חודשים מיום תחילת הכהונה של ראש העירייה, על מנת לאפשר קבלת החלטה על ידי המועצה הנכנסת ולא על ידי המועצה היוצאת. 

הבחירות הכלליות לרשויות המקומיות היו אמורות להיות ב-31 באוקטובר 2023, ובהתאם לכך, ובהסתמך על הסמכות שהוקנתה לרשויות המקומיות לאשר לאחר הבחירות את צו הארנונה על ידי המועצה הנכנסת, לא אישרו המועצות היוצאות ברשויות המקומיות את צו הארנונה לשנת 2024. ב-24 באוקטובר 2023 פורסם חוק לדחיית הבחירות הכלליות לרשויות המקומיות, שדחה את הבחירות הכלליות לרשויות המקומיות שהיו אמורות להתקיים באוקטובר 2023 לסוף ינואר 2024; זאת, על רקע מצב המלחמה שבו הייתה מצויה מדינת ישראל בימים הללו והקשיים המשמעותיים שנבעו מקיום מערכת בחירות במהלך התקופה ההיא. דבר זה היה משאיר על כנה את תחולת ההוראה הקבועה בדבר קבלת החלטת מועצה בדבר הטלת ארנונה לשנת 2024 בהתאם לחריג האמור בסעיף 276(ב) לפקודת העיריות, דהיינו, לא יאוחר משלושה חודשים מיום תחילת הכהונה של ראש העירייה. 

ב-4 בינואר 2024 קבעה הממשלה צו לדחיית הבחירות הכלליות לרשויות המקומיות, ולפיו נדחה שוב מועד הבחירות ל-27 בפברואר 2024. דחייה זו הובילה לכך שסעיף 276(ב) לפקודה לא חל על קבלת החלטת מועצה לגבי שנת 2024, באשר מועד זה, של 27 בפברואר, חורג ממסגרת הזמנים המנויה בו, ולכן המועד לקבלת החלטה לגבי צו הארנונה לשנה זו חלף ב-1 ביולי 2023. משמעות הדבר, בהתאם לכך, היא שרשות מקומית לא תוכל לפעול לשנות את צו הארנונה לשנת 2024, ותידרש לפעול בכל הנוגע להטלת ארנונה לשנת 2024 בהתאם לצו הארנונה של שנת 2023, בתוספת שיעור העדכון האוטומטי הקבוע בחוק.

על רקע האמור, מוצע בהצעת החוק הזו לתקן את סעיף 276 לפקודת העיריות בקביעת הוראת שעה להטלת ארנונה לשנת הכספים 2024. יצוין שהוראת השעה תחול לא רק על עיריות אלא גם על מועצות מקומיות וגם על מועצות אזוריות. 

במסגרת זו מוצע לקבוע שברשויות המקומיות שייערכו בהן בחירות לראש הרשות המקומית עד ליום 31 במרץ 2024 יחול הכלל הקבוע כיום, שלפיו החלטת המועצה בדבר הטלת ארנונה לשנת 2024 תתקבל לא יאוחר משלושה חודשים מיום תחילת הכהונה של ראש העירייה. כלומר, לגבי הרשויות שבהן נערכו בחירות במועד של סוף פברואר תתקבל החלטת המועצה עד 19 ביוני 2024, ולגבי הרשויות שבהן התקיים סיבוב שני אתמול תתקבל החלטת המועצה עד 30 ביוני 2024. 

לגבי רשות מקומית שהבחירות לאותה רשות היו אמורות להתקיים במועד הבחירות הכלליות ולא התקיימו בה בחירות והן נדחו למועד מאוחר יותר – כאשר הדברים נוגעים לרשויות שתושביהן, כולם או חלקם, פונו על פי החלטת הממשלה, ובשים לב להחלטת הממשלה שהתקבלה בדבר דחיית מועד הבחירות לחודש נובמבר 2024, מוצע לקבוע הוראה מיוחדת שלפיה יתאפשר למועצה היוצאת לקבל החלטה לגבי צו הארנונה לשנת 2024 עד ליום 15 באפריל 2024 באופן שיאפשר קבלת החלטה על ידי המועצה המכהנת כיום, למרות המורכבות הכרוכה בקבלת החלטה כאמור בתקופת בחירות; זאת, על רקע הצורך למנוע הקפאת מצב ומתן אפשרות לאורגן המוסמך של הרשות המקומית לקבל החלטה בדבר הטלת הארנונה המותאמת לשנת 2024. 

לאור האמור, אבקש לתמוך בהצעת החוק. תודה רבה. 

היו"ר משה סולומון: 

תודה רבה, אדוני השר. מאחר שרשימת הדוברים ארוכה ואין נוכחות כאן, אני אקריא אך ורק את מי שנוכח, ואם מישהו יצטרף, אני אתן לו את רשות הדיבור. חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר. אדוני השר, תרצה לסכם? 

אם כך, נעבור להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024, בקריאה הראשונה. הצבעה. 

הצבעה מס' 11

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 4
נגד – אין
נמנעים – 1
ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

היו"ר משה סולומון: 

ארבעה בעד, אין מתנגדים. אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה – החלטה על הטלת ארנונה כללית לגבי שנת הכספים 2024), התשפ"ד–2024, אושרה בקריאה ראשונה ותעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לצורך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית.

הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024 
[רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1728).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר משה סולומון: 

חבריי חברי הכנסת, הנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024, לקריאה ראשונה. אני מזמין את השר יעקב מרגי, שר הרווחה, בשם שר המשפטים, להציג את הצעת החוק, בבקשה. בבקשה, אדוני השר, לרשותך עשר דקות. 

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

תודה רבה, אדוני היושב-ראש. חבריי חברי הכנסת, מכובדי שר הפנים, תשמע, יוצא לי יותר להקריא פה חוקים בשם שרים אחרים. כנראה ברווחה הכול תקין. אני לא מבין, אין תיקוני חקיקה? 

ינון אזולאי (ש"ס): 

שם לא עובדים.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

לא עובדים? הייתי מוכן לאתגר אותך. הכול תקין. תלמד לפרגן, אדוני. 

ינון אזולאי (ש"ס): 

אין בעיה. רשות דיבור, אם אפשר.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

שר הפנים משה ארבל: 

הוא רוצה הודעה אישית.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

 אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש אמרה שחברים אין במפלגה שלך, יש במפלגה השנייה. 

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר – – 

היו"ר משה סולומון: 

תרצה להגיב על זה? 

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי: 

– – הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024. אני מביא את זה בשמו של שר המשפטים יריב לוין. בעקבות מתקפת הטרור הרצחנית ברצועת עזה על מדינת ישראל, שבמהלכה אלפי מחבלים חדרו משטח רצועת עזה לשטחה של ישראל מהיבשה ומהאוויר ומהים ותקפו באכזריות אזרחים וחיילים, נתפסו בשטחה של מדינת ישראל מעל 150 מחבלים, ובנוגע לרובם מתקיים הליך חקירה פלילי בחשד לעבירות ביטחון. על עצורים אלה נוסף מספר גדול מאוד של מחבלים אשר נתפסו במהלך ימי התמרון הקרקעי ברצועת עזה, וגם בנוגע לחלקם מתקיים הליך חקירה פלילי. 

הלחימה הנמשכת והחקירה המורכבת והעצומה בהיקפה של אירועי הטבח, שכוללת גם השגת מידע טקטי שנוגע ללחימה עצמה, מציבות בפני גופי החקירה אתגרים חסרי תקדים. נוכח האמור עלה צורך דחוף ומיידי בהתקנת תקנות שעת חירום. ביום כ"ג בחשוון התשפ"ד, 7 בנובמבר 2023, הותקנו תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון), התשפ"ד–2023, אשר שינו והאריכו את התקופות המפורטות בסעיף 17(א), (ב) ו-(ד) לחוק המעצרים, כולל הארכת תקופת המעצר עד להבאה בפני שופט. תקנות שעת חירום הותקנו לתקופה של שלושה חודשים. 

נוכח הצורך הביטחוני והחקירתי בהמשך הארכת מעצרם של העצורים האמורים, קידמה הממשלה הצעת חוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום תוך כדי התאמתן. הצעת החוק הממשלתית כללה הארכת תוקף של התקנות לשעת חירום עד למועד כ"ד באדר ב' תשפ"ד, 3 באפריל 2024. עם זאת, בדיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת הוחלט על אישור שלב זה של הארכת תוקפן רק עד יום י' באדר ב' תשפ"ד, 20 במרץ 2024. לנוכח הצרכים הביטחוניים והחקירתיים, המחייבים את המשך ההסדרה האמורה, עולה צורך בהארכה נוספת של תקנות שעת החירום במסגרת הארכת תוקף החוק. זאת, לתקופה שתאפשר התקדמות בחקירה ובגיבוש ההסדרים החקיקתיים הנדרשים בהתאם, וכל זאת בהתאם לבקשה של גופי אכיפת החוק. 

לפיכך, הצעת חוק זו מבקשת לתקן את סעיף 1 לחוק להארכת תוקף תקנות שעת החירום, ולהאריך את תוקף התקנות עד לתאריך י"ב בסיוון תשפ"ד, 18 ביוני 2024. אשר על כן, אני מבקש מחברי הכנסת הנוכחים להצביע בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה. תודה רבה לכם. 

דרך אגב, אני רוצה לומר לכם שאני כולי נסער. אני עדיין הולך ללבן את זה. אני מקבל מגורמי המקצוע שלי במשרד שמחבל בן 13 וחצי, במקום לשים אותו בכלא, במעצר בבית כלא, הוא נהנה מזכויות אזרחיות של מדינת ישראל ורוצים לשים אותו במוסדות של חסות הנוער שלנו. הינה, אני אומר לכם, על פניו אני הולך להתנגד. הילד הזה צריך להישאר במעצר בבית כלא ישראלי, לא במסגרות של חסות הנוער. לא ייתכן שבזמן שנערי ישראל סובלים ממחסור וישנן רשימות המתנה, אני אאכלס במתקנים של חסות הנוער שלי מחבלים. אני מכאן הולך לטפל בזה, לא הולך לשתוק. אני אדאג שגם היועצים המשפטיים יבינו את גודל השעה. מ-7 באוקטובר נגמרה אותה התנהגות פייסנית כלפי מחבלים. נקודה. 

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה, אדוני השר. האם חברי הכנסת שנוכחים במליאה רוצים לדבר? מהאופוזיציה.

ינון אזולאי (ש"ס):   

אני.

היו"ר משה סולומון:   

תודה. חבר הכנסת ינון אזולאי, רוצה להגיב על דברי השר?

ינון אזולאי (ש"ס):   

לא, לא להגיב – – –

היו"ר משה סולומון:   

בבקשה, שלוש דקות.

ינון אזולאי (ש"ס):   

אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, רק בקצרה, כבוד השר מרגי, שר הרווחה, אתה יודע, פרגנתי קודם לשר הפנים, ועכשיו צריך לפרגן גם לך, ובשמחה אני עושה את זה, כי אני ממך לומד הרבה. שר רווחה מצליח.

לפני שאני אתחיל לפרגן לך, רק להגיד לך דבר אחד. אמרת: חברים יש רק במפלגה השנייה. אני לא רוצה לייעץ לך לעבור למפלגה השנייה, כי אני יודע שטוב לך אצלנו, כי אנחנו אחים ולא חברים.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

– – –

ינון אזולאי (ש"ס):   

אז אני מקווה שאתה לוקח את זה כמשפחה ולא כחברים בתוך המפלגה.

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

– – – כאחים.

היו"ר משה סולומון:   

אני מבין שהוא פחד מהאמירה שלך.

ינון אזולאי (ש"ס):   

לא, אני לא – – –

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

לא – – –

ינון אזולאי (ש"ס):   

ההפך. אנחנו מפרגנים אחד לשני. 

היו"ר משה סולומון:   

אנחנו היינו בדרך לעימות.

ינון אזולאי (ש"ס):   

אנחנו מפרגנים אחד לשני. אני חייב להגיד לכם שגם בתקופה הזאת אני הסתובבתי אצל מפונים. תמיד שמעתם שהשרים – בכלל של ש"ס. לא שאני אעיד על השרים של ש"ס, אבל על השר יעקב מרגי, כולם מפרגנים על היעילות. ובאמת, כבוד השר, תדע לך שאנשים אוהבים אותך ואתה עושה את זה בחן וחסד. 

איך אמרת עכשיו? רק על החלק האחרון בדבריך, שאתה הולך לטפל בעניין של חסות הנוער – אגב, באמת צריך לעשות שם טיפול, בשביל להוסיף עוד תקנים, אתה צודק – אבל שיכניסו מחבל צעיר במקום ילד שלנו שצריך? גם אם היה מקום, אתה יודע מה? גם אם היה מקום, זה לא אמור להיות במקום הזה. הוא לא אמור להיות שם. שיימק בכלא עד סוף ימיו. אנחנו לא צריכים לתת לו את הפתרונות האלה. אני לא מקבל. ילד מחבל, הוא גדל בבית עקום, הוא גדל בבית של מחבלים, של טרוריסטים. הוא וההורים שלו צריכים להישאר שם, ואני מאמין שגם תצליח. וכמו שאמרת, לפעמים, גם אם צריך להבהיר את זה ליועצים המשפטיים, אני מאמין שתעשה את זה, כמו שאתה יודע לעשות את זה, בצורה תקיפה אבל בצורה נעימה. שיבינו שלדבר הזה אין עוד צד, יש רק צד אחד. אני מחזק את ידך. 

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

תודה.

ינון אזולאי (ש"ס):   

תמשיך להיות מי שאתה, כמו שאתה. תודה.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. אדוני השר, תרצה לסכם?

שר הרווחה והביטחון החברתי יעקב מרגי:   

לא, לא. אחרי דברים כאלה – – –

היו"ר משה סולומון:   

אחרי דברים כאלה. 

חברי הכנסת, נעבור להצבעה על הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024, בקריאה הראשונה. הצבעה.

הצבעה מס' 12

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון) (תיקון), התשפ"ד–2024, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

היו"ר משה סולומון:   

חמישה בעד, אין מתנגדים. אני קובע כי הצעת חוק לתיקון ולהארכת תוקפן של תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (הארכת מעצר לחשוד בעבירת ביטחון), התשפ"ד–2024, אושרה בקריאה הראשונה ותעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה השנייה והשלישית. 

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת   

היו"ר משה סולומון:   

הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

מזכיר הכנסת דן מרזוק:   

ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סיוע להורים לילדים עד גיל שלוש (תיקוני חקיקה), התשפ"ד–2024, שהחזירה ועדת הכספים. תודה.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. 

חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר – – –

קריאות:   

– – –

הודעת ועדת הכנסת   

היו"ר משה סולומון:   

לפני תום סדר-היום, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת אופיר כץ מבקש להודיע הודעה.

אופיר כץ (יו"ר ועדת הכנסת):   

אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 27) (רזרבה לכיסוי הוצאות), התשפ"ד–2024, מ/1724. הודעה בלבד.

היו"ר משה סולומון:   

תודה רבה. 

חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי ב' באדר ב' התשפ"ד, 12 במרץ 2024, בשעה 11:00. ישיבה זו נעולה.

הישיבה ננעלה בשעה 20:34.